Справа № 280/8860/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/8860/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/8860/24 (головуючий суддя першої інстанції - Татаринов Д.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 20.09.2024 року звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської митниці, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UА204000/2024/000029/2 від 27 березня 2024 року.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товару № UА204000/2024/000029/2 від 27 березня 2024 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини у справі, оскільки надані до митної декларації документи містять розбіжності, у зв`язку з чим неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за основним методом, а відтак прийняте рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю є правомірним.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» () є юридичною особою, місцезнаходження: Україна, 69000, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул.Штабна, буд.13, прим.19, основним видом діяльності є оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткуванням (код 46.61), перебуває на податковому обліку в органах ДПС України.

Відповідач - Рівненська митниця є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Митним кодексом України повноваження.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 01.03.2023 року між ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (покупець) та HINGTAI CITY TUOHAI TRADING CO LTD., СНINА Китай (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №ТD/7 на поставку в Україну товарів в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікаціях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Продавцем відповідно до умов даного контракту, специфікацій: №2023-5, №2003-5-z від 17.10.2023 року, рахунку-фактури від 22.12.2023 року №ТD2023-5 здійснено поставку товарів (трактори для сільськогосподарських робіт, колісні, запасні частини до сільськогосподарської техніки), загальною вартістю 203329,64 дол. США.

Перевезення товару здійснювалось відповідно до умов Договору ТЕО №84 від 04.01.2023 року, укладеного ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» з експедитором ТОВ «IМОGАТЕ SOLUTIОN Sp. z. o.o.». Вартість транспортних витрат товариства до митного кордону з Україною склала 12460,00 дол. США).

Товарна партія поставлялась на умовах РОВ згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту товарів їх задекларовано товариством до митного поста «Рівне» Рівненської митниці за електронною митною декларацією (ЕМД) № 24UА54U0 від 27.03.2024 року, номенклатура, кількість, характеристики товару зазначені у графі 31 ЕМД - Товари №№ 1- 10.

Митна вартість товару позивачем визначена за основним методом.

Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, позивач надав до митних органів пакет документів, перелік яких зазначений в графі 44 митної декларації, а саме: декларацію митної вартості; зовнішньоекономічний контракт № ТD/7 від 01.03.2023 року; додатки (специфікації) до нього: №№2023-5, 2003-5-2 від 17.10.2023 року; додаткову угоду № 3 від 07.03.2024 року до контракту ТD/7; рахунок-фактуру №ТD2023-5 від 22.12.2023 року; пакувальний лист до нього від 22.12.2023 року; банківську платіжну інструкцію №625 від 28.02.2024 року щодо здійснення часткової оплати вартості товару; технічні характеристики.

Для підтвердження транспортних витрат (фрахту) до кордону України позивач надав до митниці наступні документи: договір ТЕО №84 від 04 січня 2023 року; заявку на ТЕО №57 від 29.12.2023 року; коносамент №SZSE23121320 від 06.01.2024 року; рахунок на оплату №2024/РF/046 від 26.03.2024 року; акт виконаних послуг №15 від 26.03.2024 року; довідку про транспортні витрати від 26.03.2024 року; залізничну товаро-транспортну накладну №08009 від 17.03.2024 року; транзитні накладні республіки Польща (4 шт.)

Під час здійснення митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідачем на адресу позивача направлено електронні повідомлення №1, №2 від 27.03.2024 року, відповідно до яких митницею виявлені розбіжності у наданих документах, які впливають на числове значення митної вартості, а також встановлено, що подані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Також, вказаними повідомленнями, відповідно до частини п`ятої статті 54 МКУ, митницею додатково витребувані наступні документи: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) копію митної декларації країни відправлення, яку можливо розповсюдити до імпортованої партії товарів; 3) транспортні документи та документи, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України; 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) коносамент №233877772; 6) каталоги, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару.

Листом №270324 від 13.03.2024 позивач додатково надав митниці наступні документи: прайс-лист виробника 27.11.2023, комерційну пропозицію виробника від 27.11.2023, виписку з банківського рахунку за лютий 2024 року, а також повідомив відповідача про те, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару,надаватись не будуть.

27.03.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UА204000/2024/000029/2, відповідно до якого, загальна митна вартість задекларованих Товарів №1 - №7 скоригована (збільшена) митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод, згідно з положеннями статті 64 МКУ, а також відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Підприємство задекларувало зазначену партію товару, а митниця випустила товар у вільний обіг за ЕМД №24UА78U5 від 29.03.2024 року. Загальна різниця митних платежів (ввізного мита та ПДВ) від митної вартості, визначеної підприємством та скоригованої відповідачем, склала 559804,20 грн.. Розрахунок різниці в митних платежах зазначено в графах 47 «Нарахування платежів» та 47 «В» «Подробиці розрахунків» зазначеної вище ЕМД.

Не погодившись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач оскаржив таке рішення до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною контракту, а недоліки на які посилається митний орган, не перешкоджали визначенню митної вартості товарів. Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що митний орган не правомірно прийняв рішення про коригування митної вартості.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Система визначення митної вартості товарів ґрунтується на загальних принципах митної оцінки, прийнятих у міжнародній практиці. Міжнародно-правовим стандартом, на який зорієнтоване українське митне законодавство, є угоди по застосуванню статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі по тексту - ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частиною другою статті 51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з частиною другою статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений в частині другій статті 53 МК України. Такими документами є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до вимог частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісній характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом в постанові від 07.11.2018 року по справі №826/18258/13-а.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (частина 6 статті 53 МК України).

Згідно зі статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої цієї ж статті за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України, здійснюється шляхом застосування таких методів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Якщо основний метод не може бути використаний, застосовується послідовно кожний із перелічених у частині першій цієї статті методів. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

Як встановлено судом першої інстанції митний орган дійшов висновку про неможливість застосування першого методу митної вартості товару, з таких підстав:

- в акті виконаних робіт від 26 березня 2024 року №15 зазначені різні суми наданих послуг транспортно-експедиторського обслуговування;

- маршрут перевезення зазначений в заявці на транспортно-експедиторське обслуговування від 29 грудня 2023 року №57 не кореспондується з маршрутом перевезення зазначеним в інвойсі від 26 березня 2024 року №2024/РF/046, акті виконаних робіт від 26 березня 2024 року № 15, листі від 26 березня 2024 року б/н; відповідно до коносаменту від 06 січня 2024 року № SZSE23121320 портом прибуття є Gdansk, Poland. Згідно наданої залізничної накладної від 17 березня 2024 року №08009 транспортування товарів залізничними шляхами здійснено за маршрутом Славков-Хрубешов-Ізов-Клевань. При цьому до МД не надано транспортних документів та документів, що підтверджують понесені витрати за усім маршрутом перевезення товарів до митного кордону України;

- в МRN №24РL322080NS6IМС77, №24РL322080NS6IМСЕ2, №24РL322080NS6IМСР0, №24РL322080NS6IMDW5 зазначений коносамент №233877772, який до митного оформлення не наданий.

Відповідно до частини п`ятої статті 54 МК України митні органи з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, тобто митниця повинна мати можливість їх перевірити (наприклад, чи включені в ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті витрати на страхування, перевантаження, складування, зберігання товару за межами митної території України, пов`язані з транспортуванням цього товару).

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу).

Так, з акту виконаних робіт вбачається, що загальна вартість транспортування за визначеним маршрутом від порту Китаю до кінцевого пункту призначення в Україні склала 19640,00 дол. США, з яких вартість фрахту та наземного перевезення до кордону України з урахуванням вартості перевалки склала 12340,00 дол. США, вартість ТЕО за межами України склала 120,00 дол. США, вартість перевезення по території України - 7180,00 дол. США.

Таким чином в акті зазначено, що загальна вартість послуг ТЕО складає 19640,00 дол. США, що відповідає сумі її складових показників (12340,00+120,00+7180,00= 19640,00), а сума 14840 USD, про яку вказує відповідач в акті відсутня.

При цьому, зазначені в акті виконаних робіт числові показники вартості транспортних послуг в цілому відповідають іншим документам, наданим товариством на підтвердження вартості транспортних витрат: рахунку на оплату, довідці про транспортні витрати.

Згідно із пунктом 6 частини другої статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У розділі III Правил заповнення декларації митної вартості, що затверджені наказом Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012 року (далі по тексту - наказ №599), визначено, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Враховуюче викладене, наказ №599 містить лише приблизний перелік документів, які можуть бути подані декларантом або уповноваженою ним особою для підтвердження витрат на транспортування.

Вичерпного переліку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів та які можуть бути подані під час митного оформлення оцінюваних товарів, законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.

Відповідно до матеріалів справи на підтвердження транспортних витрат до митного оформлення товару позивачем надано: договір ТЕО №84 від 04.01.2023 року; заявку на ТЕО №57 від 29.12.2023 року; коносамент № SZSE23121320 від 06.01.2024 року; рахунок на оплату №2024/РF/046 від 26.03.2024 року; акт виконаних послуг №15 від 26.03.2024 року; довідку про транспортні витрати від 26.03.2024 року; залізничну товаро-транспортну накладну №08009 від 17.03.2024 року; транзитні накладні республіки Польща (4 шт.), які є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів, враховуючи, що Правилами №599 наведено приблизний перелік документів, які можуть підтвердити витрати на транспортування. При цьому, положеннями МК України не визначено конкретного переліку документів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів.

Верховний Суд в постанові від 31.05.2019 року у справі №804/16553/14 звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише договір про перевезення або фінансові га/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Як зазначалось вище, позивачем до митниці надавались наступні документи: коносамент (телекс-реліз) №SZE3Е23121320 від 06.01.2024 року, залізнична накладна №08009 від 17.03.2024 року, транзитних накладних р-ки Польща та комерційних документів: рахунку на оплату №2024/РF/046 від 26.04.2024 року, акту виконаних робіт №15 від 26.03.2024 року, довідки про транспортні витрати від 26.03.2024, заявки на перевезення №57.

Вказані документи містять необхідну інформацію щодо числових показників понесених позивачем витрат по всьому маршруту транспортування вантажу до митного кордону України (вартість морського перевезення за маршрутом: порт Ксінганг, Китай - порт Гданськ, Польща - 12340,00 доларів США, з урахуванням перевалки контейнерів; вартість доставки за маршрутом: Володимир-Волинський - Хрубешов-Клевань, Україна - 17 115,36 доларів США; віртість ТЕО за межами території Україні - 120,00 доларів США; загальна вартість перевезення вантажу - 19640,00 дол. США), а відтак підтверджують вартість понесених позивачем витрат.

Також з матеріалів справи вбачається, що разом з ЕМД, якою товар декларувався позивачем до митниці, надавався домашній коносамент №525Е23121320 від 06.01.2024 року, в реквізитах якого наявне посилання на лінійний коносамент - №233877772, який також зазначений і у накладних МRN.

Домашній коносамент - коносамент, який перевізник або експедитор, що виконує функції перевізника, оформляє в порту відправлення. Лінійний коносамент - це документ, який видає морський перевізник, який підтверджує наявність і прийняття вантажу до транспортування, а також право власності на вантаж.

З наведеного вбачається, що лінійний коносамент фактично є внутрішнім документом морської лінії та жодного відношення до товариства не має. Обидва види коносамента повинні містити інформацію про відправника, одержувача і сторони, якій потрібно повідомити про прибуття вантажу та містять ідентичну інформацію про вантаж та його перевезення, тому ненадання лінійного коносаменту жодним чином не впливало на можливість здійснення митницею перевірки саме числових показників митної вартості задекларованого товару.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, які піддаються обчисленню, що у свою чергу спростовує висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.

Отже, усі доводи митного органу, які покладені в основу спірного рішення та наведені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані наданими позивачем документальними доказами.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/8860/24 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/8860/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко