Справа № 240/7153/25
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/7153/25

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Пономарьової К.В. від 06.03.2025 року ВП № 69592031 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області отримано постанову про накладання штрафу від 06.03.2025 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 240/27238/21 від 19.07.2022 року, виданого Житомирським окружним адміністративним судом. Вважає, що постанова головного державного виконавця від 06.03.2025 року прийнята із порушенням норм чинного законодавства, а тому вона підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить у задоволенні позову відмовити.

Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, відповідач стверджує, що на підставі звернення стягувача державному виконавцю стало відомо, що рішення суду в межах виконавчого провадження ВП №69590031 не виконується, підвищення до пенсії не здійснюється та з`ясовано, що пенсійний орган, ухиляючись від виконання судового рішення у справі №240/27238/21, яким чітко вказано порядок і спосіб його виконання, з січня 2025 року безпідставно змінив спосіб нарахування та виплати підвищення до пенсії стягувача.

Вказує, що 06.03.2025 року головним державним виконавцем за невиконання рішення суду та на підставі вимог статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" прийнято постанову про накладення на боржника штрафу в сумі 5100,00 грн, в якій також зазначена вимога боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність.

Як стверджує відповідач, боржник зобов`язаний виконати рішення суду у спосіб та порядок, передбачений рішенням, а не у будь-який інший спосіб. Вважає, що постанова про накладення штрафу від 06.03.2025 року є законною.

Представник відповідача на виклик в судове засідання не прибув, у відзиві на позовну заяву відповідач просив розглядати справу без участі його представника.

Суд вважає, що неприбуття в судове засідання представника відповідача, належно повідомленого про дату і час проведення засідання суду та з врахуванням висловленої відповідачем у письмовому вигляді позиції по суті спору, не перешкоджає розгляду справи за наявними у ній матеріалами без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21.01.2022 року у справі №240/27238/21 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 із 12 липня 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 12 липня 2021 року нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

На виконання рішення суду 19.07.2022 року судом було видано виконавчі листи, які стягувачем пред`явлено до виконання.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 08.08.2022 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №240/27238/21 та вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

У відповідь на цю постанову, ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 23.08.2022 року №0600-0304-5/60835 повідомило державного виконавця про те, що пенсійним органом забезпечено вжиття всіх належних заходів, спрямованих на виконання зазначеного рішення суду, однак виплата заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування пенсійних виплат, може бути проведена за умови надходження відповідного бюджетного фінансування до Пенсійного фонду, але станом на день складання листа бюджет Пенсійного фонду України на 2022 рік не затверджено.

13.07.2023 року за вх. № 17758/14 на адресу позивача надійшла вимога державного виконавця від 05.07.2023 року, відповідно до якої вимагалось від боржника в 10-денний строк з дня отримання вимоги надати підтверджуючі документи про його виконання.

Відповідно, Головне управління листом від 18.07.2023 року за № 0600-0304-8/74997 повідомило про вжиті заходи щодо повного та неухильного виконання судового рішення в межах і спосіб, визначені чинним законодавством. Але звернуло увагу, що повна виплата заборгованості може бути проведена за умови відповідного фінансування.

Також, як свідчать матеріали справи, позивачем 23.01.2024 року було отримано вимогу державного виконавця від 18.01.2024 року, відповідно до якої вимагалось в 10-денний строк з дня отримання вимоги виконати рішення суду та надати підтверджуючі документи про його виконання.

Листом 26.01.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало державному виконавцю інформацію про виконання рішення суду у справі №240/27238/21.

Зокрема, зазначено, що на виконання цієї вимоги проведено перерахунок пенсії стягувача ( ОСОБА_1 ) із застосуванням з 01.01.2024 року як розрахункової величини для обчислення підвищення до пенсії розміру мінімальної заробітної плати 1600,00 грн., але відповідно до Тимчасового розпису доходів і видатків ГУ ПФУ в Житомирській області на І квартал 2024 року не передбачено кошти на погашення заборгованості із пенсійних виплат за рішеннями судів. Звернуто увагу, що станом на 26.01.2024 року, враховуючи обмежене державне фінансування, територіальний пенсійний орган здійснює виплату заборгованості за рішеннями, які набрали чинності по 19.09.2020 року.

У відповідь на ще одну вимогу державного виконавця №5587 від 14.02.2025 року, складену за результатами розгляду скарги стягувача та отриману позивачем 18.02.2025 року, щодо надання в 5-денний строк з дня отримання такої вимоги пояснень щодо виконання судового рішення у справі №240/27238/21, ГУ ПФУ в Житомирській області листом від 24.02.2025 року №0600-0307-5/18012 повідомило, що за період з 12.07.2021 року по 31.01.2024 року стягувачу у цій справі нарахована доплата до пенсії в сумі 159975,81 грн. й сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду на 2025 рік після його затвердження.

Крім того, як звернув увагу пенсійний орган, з 01.01.2025 року змінено порядок нарахування і виплати підвищення до пенсії, визначеного статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" і відповідно до ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", яка визначає конкретний розмір підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, постійно проживаючим в зоні безумовного (обов`язкового) відселення та зоні гарантованого добровільного відселення, та встановлює певні вимоги щодо періоду проживання таких осіб у цих зонах, стягувачу - ОСОБА_1 - з 01.01.2025 року припинено підвищення до пенсії.

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень 06.03.2025 на боржника у виконавчому провадженні ВП №69592031 - ГУПФУ в Житомирській області - накладено штраф у розмірі 5100,00 грн, про що прийнято оскаржувану постанову.

Підставою прийняття зазначеної постанови зазначено те, що при перевірці виконання рішення суду боржником державним виконавцем встановлено, що починаючи з 01.01.2025 року, боржник на виконання рішення суду в повному обсязі припинив виплату доплату до пенсії. при перевірці виконання рішення суду боржником державним виконавцем встановлено, що починаючи з 01.01.2025 року, боржник на виконання рішення суду в повному обсязі припинив виплату доплату до пенсії.

Позивач, вважаючи вказану постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду протиправною та такою, що порушує його права, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Принцип обов`язковості судових рішень також закріплений ч. 2 та ч. 3 ст. 14 КАС України, якою передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно, виходячи з предмету спірних правовідносин, спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон №1404).

Порядок виконання рішень суду, за якими боржник повинен вчинити певні дії, встановлений ст. 63 Закон № 1404. Зокрема, частини 2 і 3 ст. 63 Закону №1404 визначають, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідальність за невиконання рішення суду, зокрема, умови, підстави та розмір застосування штрафних санкцій встановлені в ст. 75 Закону № 1404.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, для накладення зазначеного штрафу, законодавець передбачив наявність факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до "Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 р. № 649, черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника (пункт 4 Порядку). Виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику (пункт 10 Порядку).

Також відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788 виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

Таким чином, виплати пенсій здійснюються територіальними управліннями Пенсійного фонду України області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду не має.

Окрім того, як визначено статтями 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

За такого правового регулювання суд вважає, що негативні наслідки для боржника за невиконання рішення суду наступають лише у випадку, якщо це пов`язано з неповажними причинами.

До аналогічних висновків неодноразово доходив Верховний Суд при вирішенні подібних судових спорів.

Так, в постанові від 31.03.2021 року у справі №360/3573/20 Верховний Суд зауважив, що поважними, в розумінні норм Закону №1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Також суд враховує, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 року у справі №420/70/19, від 23.04.2020 року у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 року у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 року у справі № 360/4705/20 зазначав, що невиконання пенсійним органом судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Однак, як встановлено судом у цій справі, обґрунтуванням прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця стало припинення виплати пенсійним органом підвищення до пенсії стягувача, починаючи з 01.01.2025 року, що обумовлено застосуванням відповідачем приписів ст. 45 Закону України "Про Державний бюджет на 2025 рік" та постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення" від 27.12.2024 № 1524.

Тобто, застосування пенсійним органом з 01.01.2025 року нового порядку обчислення підвищень до пенсії вищезазначеним особам залежало від суб`єктивного чинника - волі законодавця.

Таке правозастосування не охоплюється рішенням суду у справі №240/27238/21 і не було предметом судового розгляду та оцінки, а відтак питання правомірності такого правозастосування може бути вирішене в порядку окремого спору, за результатами розгляду якого судом буде прийняте відповідне рішення.

Верховний Суд у постанові від 23.05.2018 у справі № 820/680/16 виклав правову позицію, згідно з якою рішення суду набирає чинності і діє до фактичної зміни обставин чи зміни правового регулювання питання його виконання.

Таким чином, державний виконавець, приймаючи оскаржувану постанову від 06.03.2025 року, неправомірно наклав штраф на боржника за ті питання, які через зміни в законодавстві створили спірну ситуацію, в межах якої правомірність дій пенсійного органу має бути вирішена судом. Факту невиконання судового рішення після 01.01.2025, після зміни правового регулювання питання виплати підвищення до пенсії, судом не встановлено.

Частинами 1 та 2 статті 74 Закону № 1404-VIII визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Тобто обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду належних доказів на обґрунтованість прийняття ним оскаржуваної постанови, а відтак, не довів її правомірності.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Житомирського окружного адміністративного суду судовий збір в розмірі 2422,40 грн згідно платіжної інструкції від 18.03.2025 року, згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду", зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено.

Отже, в силу приписів статті 139 КАС України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ) до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області (площа Соборна, буд. 1, м. Житомир, 10014, ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пономарьової Катерини Віталіївни від 06.03.2025 року ВП №69592031 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) в особі Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.М. Майстренко