Справа № 712/8379/24
Суддя: Пироженко (С.А.) С. А.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/712/7/25
Справа № 712/8379/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.

при секретарі ГАНДЖА В.І.

адвоката МАЛЬЦЕВА В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Волинській області (адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична 15), Поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області капрала ТКАЧУК Максима Сергійовича (адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Залізнична 15) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області капралом Ткачуком М.С. від 24 червня 2024 року серії ЕНА № 2467353 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на нього накладено адміністративне стягнення у розмірі 1 700 гривень за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Так, згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 , 24.06.2024 року об 15 год. 50 хв. в с. Гаразджа, дорога Н-22 101 км., керуючи транспортним засобом AUDI A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 126 км/год., чим порушив дозволену швидкість в населеному пункті на 66 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991. Чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

Вважає дану постанову не обґрунтованою та незаконною, так як 24 червня 2024 року о 15.48 годині вказаним автомобілем керував його знайомий Патрульними поліцейськими було зафіксовано порушення правил дорожнього руху за допомогою лазерного приладу TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991, але ніяких дій зі сторони патрульної поліції для зупинення правопорушника та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення вчинено не було. Натомість 24 червня 2024 року о 16.23 годині, тобто майже через 30 хвилин, після фіксації правопорушення, поліцейським було зупинено транспортний засіб Позивача марки AUDI A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував Позивач ОСОБА_2 , в населеному пункті Липини Луцького району Волинської області та повідомлено, що нібито ним було порушено правила дорожнього руху, а саме перевищення дозволеної швидкості в населеному пункті Гаразджа Луцького району Волинської області по трасі Н-22 (99 км), що підтверджується відео з приладу TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991, у зв`язку з чим патрульний поліцейський вимушений винести постанову про накладення адміністративного стягнення відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП у розмірі 1700 гривень.

На зауваження Позивача, про те що в момент вчинення адміністративного правопорушення за кермом транспортного засобу знаходився не він, а його знайомий, патрульні поліцейські не звертали увагу. Доказів вчинення адміністративного правопорушення саме Позивачем поліцейськими надано не було. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 2467353 була винесена 24 червня 2024 року о 16.29 годині у відношенні Позивача, тобто через 41 хвилину з моменту фіксації правопорушення.

Оскільки Позивачем не було вчинено вищезазначеного адміністративного правопорушення, зазначена постанова винесена з порушенням норм закону, а тому вважає дану постанову незаконною, протиправною, та такою що підлягає скасуванню.

Ухвалою від 10 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

26.07.2024 року представником відповідачів подано відзив на адміністративний позов.

Позивач та його адвокат Мальцев В.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів до судового засідання не з`явився, у поданому до суду відзиві на адміністративний позов позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, розгляд справи проводити у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення позивача, думку адвоката, свідка ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч. 4 ст. 122 КпАП України є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Так, з матеріалів справи встановлено, що постановою поліцейського 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області капралом Ткачуком М.С. від 24 червня 2024 року серії ЕНА № 2467353 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення у розмірі 1 700 гривень за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Так, згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_2 , 24.06.2024 року об 15 год. 50 хв. в с. Гаразджа, дорога Н-22 101 км., керуючи транспортним засобом AUDI A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті зі швидкістю 126 км/год., чим порушив дозволену швидкість в населеному пункті на 66 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991. Чим порушив п. 12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах.

На підставі ст. 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статті 9 КУпАП визначає, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Так, позивач у своєму позові та в судовому засіданні зазначив, що 24 червня 2024 року о 15.48 годині вказаним автомобілем керував не він, а його знайомий ОСОБА_3 . Патрульними поліцейськими було зафіксовано порушення правил дорожнього руху за допомогою лазерного приладу TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991, але ніяких дій зі сторони патрульної поліції для зупинення правопорушника та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення вчинено не було. В подальшому автомобіль ОСОБА_3 був переданий позивачу. 24 червня 2024 року о 16.23 годині, тобто майже через 30 хвилин, після фіксації правопорушення, поліцейським було зупинено транспортний засіб Позивача марки AUDI A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким вже керував Позивач ОСОБА_2 , в населеному пункті Липини Луцького району Волинської області та повідомлено, що нібито ним було порушено правила дорожнього руху, а саме перевищення дозволеної швидкості в населеному пункті Гаразджа Луцького району Волинської області по трасі Н-22 (99 км), що підтверджується відео з приладу TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991.

На зауваження Позивача, про те що в момент вчинення адміністративного правопорушення за кермом транспортного засобу знаходився не він, а його знайомий, патрульні поліцейські не звертали увагу. Доказів вчинення адміністративного правопорушення саме Позивачем поліцейськими надано не було. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 2467353 була винесена 24 червня 2024 року о 16.29 годині у відношенні Позивача, тобто через 41 хвилину з моменту фіксації правопорушення. Зазначає, що вказаного адміністративного правопорушення не вчиняв.

Згідно з п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до статті 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи визначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Судом встановлено, що в якості доказу порушення позивачем правил дорожнього руху відповідачем до матеріалів справи надано відеозаписи з бодікамери поліцейського, відеофіксація руху автомобіля в момент фіксації швидкості його руху приладом вимірювання Трукам та відомості з приладу Трукам, якими зафіксоване перевищення швидкості руху.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пункт 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» чітко встановлює порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до положень статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, № 337/346/17 від 08.04.2020 року, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Верховний Суд також звернув увагу на те, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень діючого на час виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача.

При цьому відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності доказування свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Тобто після виявлення факту вчинення правопорушення інспектор зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення, чого в даному випадку не було дотримано.

В контексті обставин даної справи визначальним є наявність достатніх даних та належних доказів, які підтверджують факт вчинення позивачем правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності оскаржуваної постановою.

Отже, в оскаржуваній постанові зазначено наступне: час події 24.06.2024 о 15 год. 50 хв. 14 сек.; місце події автодорога Н-22 101 км, с. Гаразджа; суть правопорушення - водій перевищив швидкість руху на 66 км/год., оскільки рухався зі швидкістю 126 км/год.; швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991.

На підтвердження правомірності та обґрунтованості оскаржуваної постанови та факту порушення позивачем швидкісного режиму руху відповідачем надано суду відеозаписи та фотозображення.

З наданого відповідачем відеозапису, зробленого з бодікамери, яка знаходилася на форменому одязі поліцейського, вбачається, що зафіксовано перебіг подій, починаючи з 16 год. 23 хв., що стосуються порядку та процедури розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення відносно позивача з моменту, як поліцейський представився позивачу до моменту, як позивач отримав копію оскаржуваної постанови та залишив місце події.

Аналіз наданого відповідачем відеозапису з технічного пристрою лазерного вимірювача в сукупності із фотокарткою, в якому зафіксовано інформацію про час і місце фіксації факту перевищення швидкості автомобілем з державним номерним знаком НОМЕР_1 , свідчить про те, що вимірювання швидкості руху та відеофіксація відповідних подій здійснені приладом LII 20/20 ТС 0083991. Результат роботи такого приладу зафіксував наступні дані: 24.06.2024 о 15 год. 48 хв. 37 сек.; швидкість руху 126 км/год.; ліміт дозволеної швидкості руху 50 км/год.; поміряна дистанція 451,3 м. /а.с. 51/.

При цьому суд бере до уваги, що надані відповідачем відомості зафіксовані на відеозаписах та фотокартці, не підтверджують обставин, на підставі яких винесено оскаржувану постанову та які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, оскільки на момент вчинення адміністративного правопорушення, зафіксованого на відео прилад TRUCAM LII 20/20 ТС 0083991 о 15.38 годині та на момент зупинення транспортного засобу поліцейськими в іншому населеному пункті о 16.20 годині за кермом транспортного засобу були різні водії. Ані відео фіксація, ані фото фіксації з лазерного пристрою TRUCAM, не містить чіткого зображення особи, яка перебувала в цей час за кермом автомобіля. Окрім того, судом під час розгляду справи також було встановлено, що вказаний автомобіль зареєстрований на юридичну особу.

Зазначене було повідомлено поліцейському позивачем під час оформлення адміністративних матеріалів, однак вказаний факт не був перевірений інспектором. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 підтвердив, що приблизно о 15.50 год. 24.06.2024 року за кермом автомобіля AUDI A7, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дійсно, був він. Позивача в машині не було. Чи перевищував швидкість не пам`ятає, однак зазначив, що рухався в населеному пункті Гаразджа Луцького району Волинської області. Приблизно в цей же час ним було здійснено поворот праворуч з автодороги, здійснено зупинку та передано автомобіль ОСОБА_2 , який поїхав далі. На момент повороту він не спілкувався з поліцейськими, хоча патруль бачив.

Отже, в момент події транспортний засіб не був зупинений працівниками поліції. А був зупинений майже через півгодини після фіксації правопорушення, вже в іншому населеному пункті.

Таким чином, надані відповідачем докази жодним чином не доводять факту вчинення саме позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП,.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, яка підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Отже, згідно принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Частиною 1статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачами не надано достатніх доказів, які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У зв`язку з чим та за наведених вище обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість твердження позивача про безпідставність винесеної відносно нього оскаржуваної постанови і накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача не проведено всебічного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є незаконною та підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення до закриття, що передбачено п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Що стосується інших доводів позивача, то фактично вони зводяться до тлумачення стороною позивача особливостей інших обставин та порядку використання працівниками поліції технічних приладів фіксації швидкості руху транспортних засобів. Натомість, в контексті обставин спірних правовідносин, які мають значення для правильного вирішення справи за даним позовом, відповідні доводи позивача не мають значення, оскільки не впливають на правильність висновків суду.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог, суд вважає стягнути з Управління патрульної поліції у Волинській області на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 605.60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-74, 122, 241-246, 250-251, 262, 286 КАС України, ст.ст. 122, 245, 251, 268, 283 КпАП України, суд

В И Р І Ш И В:

Постанову серії ЕНА № 2467353 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 24 червня 2024 року винесену поліцейським 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області капралом поліції Ткачуком М.С. відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.122 КпАП України скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Волинській області на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку визначеному ч. 4 ст. 286 та ст. 297 КАС України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст судового рішення складено 25 березня 2025 року.