Справа № 340/3877/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/3877/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Охременка Артема Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/3877/24 (головуючий суддя першої інстанції - Пасічник Ю.П.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язати вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 13.06.2024 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті йому відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №129 від 06.05.2024:

- надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65% з 01 травня 2024 року по 06 травня 2024 року відповідно до п.5 розділу IV наказу МОУ від 07.06.2018 №260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам»;

- премії в розмірі 513% з 01 травня 2024 по 06 травня 2024 року, відповідно до п.3 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення;

- додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень пропорційно днів у розрахунку на місяць в період з 01 травня по 06 травня 2024 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 року №183;

- грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 та 2024 роки терміном 65 діб, відповідно до п.3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення;

- грошової компенсації за 28 діб невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки, відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- грошової допомоги для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до п. 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення;

- одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби за період з 24.02.2022 по 06.05.2024 в розмірі 104% місячного грошового забезпечення, відповідно до п. 4 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення.

2) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №129 від 06.05.2024 року нарахувати та виплатити йому:

- надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% з 01 травня 2024 по 06 травня 2024 року, відповідно до п. 5 розділу IV наказу МОУ від 07.06.2018 №260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам»;

- премію в розмірі 513% з 01 травня 2024 по 06 травня 2024 року, відповідно до п. 3 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення;

- додаткову винагороду в розмірі 30000 гривень пропорційно днів у розрахунку на місяць в період з 01 травня по 06 травня 2024 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 року №183;

- грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 та 2024 роки терміном 65 (шістдесят п`ять) діб, відповідно до п. 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення;

- грошову компенсацію за 28 діб невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки, відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до п. 2 розділу XXIII Порядку виплати грошового забезпечення;

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за період з 24.02.2022 по 06.05.2024 в розмірі 104% місячного грошового забезпечення, відповідно до п. 4 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки до дня виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , йому не було виплачено відповідачем виплати в належному розмірі, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №129 від 06.05.2024 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджало розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 11.03.2025 року по 20.03.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 проходив військову службу у складі військовій чистині НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №129 від 06.05.2024 року ОСОБА_1 з 06.05.2024 року виключено зі списків особового складу частини та знято з усіх видів забезпечення (а.с.11).

Відповідно до цього наказу військова частина НОМЕР_1 зобов`язана виплатити позивачу:

- надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% з 01 травня 2024 по 06 травня 2024 року, відповідно до п. 5 розділу IV наказу МОУ від 07.06.2018 №260 «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам»;

- премію в розмірі 513% з 01 травня 2024 по 06 травня 2024 року, відповідно до п. 3 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення;

- додаткову винагороду в розмірі 30 000 гривень пропорційно днів у розрахунку на місяць в період з 01 травня по 06 травня 2024 року, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та окремого рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 року №183;

- грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2022, 2023 та 2024 роки терміном 65 (шістдесят п`ять) діб, відповідно до п. 3 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення;

- грошову компенсацію за 28 діб невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023 та 2024 роки, відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» та пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»;

- грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік в розмірі місячного грошового забезпечення, відповідно до п. 2 розділу ХХІІІ Порядку виплати грошового забезпечення;

- одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби за період з 24.02.2022 по 06.05.2024 в розмірі 104% місячного грошового забезпечення, відповідно до п. 4 розділу ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення.

Відповідно до банківської виписки на картковий рахунок позивача зараховано: 09.05.2024 року - 7130,79 грн. та 28.05.2024 року - 85935,05 грн. (а.с.8).

Згідно тексту позову за орієнтовними розрахунками позивача виходячи, з розміру його грошового забезпечення, відповідач мав виплатити близько 120000,00 гривень.

Вважаючи проведений розрахунок здійснено у неповному обсязі, позивач оскаржив дії відповідача до суду.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі по тексту - Закон №2011) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232).

Відповідно до частини дев`ятої статті 26 Закону №2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення), визначається порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Порядок звільнення зі служби визначено пунктом 242 Положення, згідно з яким після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини мас бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Відповідачем до справи долучено рапорт позивача від 06.05.2024 року, яким позивач надав згоду про виключення його із списків особового складу військової частини до повного розрахунку (а.с.38).

Доводи позивача, наведені у відповіді на відзив стосовно того, що вищевказаний рапорт ним до командування військової частини не подавався, суд першої інстанції оцінив критично, зважаючи на те, що вказаний рапорт містить особистий підпис позивача. Доказів підробки вказаного документу позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відповідно до пункту 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі по тексту Порядок №260), визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Відповідно до пункту 7 Порядку №260 військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Порядку грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.05.2024 року №129 позивачу здійснено розрахунок грошового забезпечення при звільненні з військової служби, приведено перелік видів грошового забезпечення, яким забезпечено військовослужбовця на момент виключення зі списків особового складу, із вказанням обсягу та днів, за які таке забезпечення нараховано.

Відповідно до розрахунково-платіжної відомості, розрахункового листа при звільненні від 06.05.2024 року позивачеві здійснено нарахування відповідних сум грошового забезпечення, які склали 128972,95 грн. (а.с.36,37).

Разом з тим, згідно цього ж розрахункового листа здійснено утримання грошових сум в розмірі 41729,24 грн. за результатами службового розслідування, затвердженого наказом від 04.05.2024 року №60 (а.с.32,33).

Відповідно до відомості про перерахунок коштів, позивачеві на картковий рахунок перераховано 85935,05 грн., тобто сума коштів нарахована при звільненні (128972,95 грн.) за відрахуванням коштів (41729,24 грн.) за результатами службового розслідування на підставі наказу від 04.05.2024 року №60 (а.с.35).

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що наказ від 04.05.2024 року №60, на підставі якого здійснено утримання коштів із сум належних до виплати позивачеві при звільненні, є чинним, позивачем не оскаржувався, та не є предметом розгляду даної справі.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені позовні вимоги є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Охременка Артема Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/3877/24 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року в адміністративній справі №340/3877/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко