Справа № 440/15840/24
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15840/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Біленко Євген Леонідович подав через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання довідки про участь ОСОБА_1 у заходах національної безпеки та оборони, та з відбиття збройної агресії Російської Федерації;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про участь у заходах національної безпеки та оборони, та з відбиття збройної агресії Російської Федерації з включенням до тексту такої періоду в який позивачем отримано поранення;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення контузії, каліцтва);

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини (поранення, контузії, каліцтва) відповідно додатку № 5 до наказу Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», де вказати, що поранення отримане 20.09.2024 було отримано за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини;

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. (з урахуванням фактично виплачених сум) з 20.09.2024 за період лікування відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн./міс. (з урахуванням фактично виплачених сум) за період лікування з 20.09.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно не видає довідки про участь ОСОБА_1 у заходах національної безпеки та оборони, та з відбиття збройної агресії Російської Федерації та довідки про обставини травми (поранення контузії, каліцтва), а також не виплатив додаткову грошову винагороду у розмірі до 100 000,00 грн./міс. (з урахуванням фактично виплачених сум) за період лікування з 20.09.2024.

Ухвалою суду від 15.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

15.01.2025 до суду надійшло клопотання позивача про зменшення позовних вимог шляхом залишення без розгляду наступних позовних вимог, а саме: "Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення контузії, каліцтва). Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини (поранення, контузії, каліцтва) відповідно додатку № 5 до наказу Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", де вказати, що поранення отримане 20.09.2024 було отримано за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини." Інші позовні вимоги позивач підтримує.

19.03.2025 через "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 а підставі отриманих 23.12.2024 документів від військової частини НОМЕР_2 , зокрема витягу з журналу бойових дій в/ НОМЕР_2 за 20.09.2024 (дата поранення позивача), результатів проведеного службового розслідування, 16.03.2025 видано Довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1/2315. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.02.2025 № 1144-АГД йому було нарахована та виплачена сума додаткової винагороди за період з 23.09.2024 по 27.12.2024 в лютому 2024 року, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про доходи від 28 лютого 2025 року №19/6/579, зі змісту якої вбачається, що в жовтні 2024 року молодшому сержанту ОСОБА_1 була виплачена сума грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди за вересень 2024 року, а в лютому виплачена сума додаткової винагороди за період з 23.09.2024 по 27.12.2024. В зв`язку з продовженням лікування позивачем, послідуючі періоди будуть йому оплачені за фактом надходження медичних виписок та рішень.

24.03.2025 через "Електронний суд" надійшли заперечення позивача на відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що 24.02.2025 на рахунок позивача зараховано кошти в розмірі 210556,99 грн. 28.02.2025 на рахунок позивача зараховано кошти в розмірі 111845,16 грн. Відповідно до наданого представником відповідача наказу від 15.02.2025 № 1144-АГД виплата додаткової винагороди здійснена за період з 23.09.2024 по 27.12.2024. Отже, за відповідачем рахується заборгованість зі сплати додаткової грошової винагороди за період з 28.12.2024 по 05.02.2025.

Згідно з ч. 5 ст. 262 КАС України суд здійснює розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Молодший сержант ОСОБА_1 , призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію», відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.05.2024 №56, з 25 травня 2024 року зарахований до списків військової частини НОМЕР_1 на всі види забезпечення з призначенням на посаду командира відділення 3 піхотного відділення 1 піхотного взводу 3 піхотної роти НОМЕР_3 піхотного батальйону, посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2024 №94, молодший сержант ОСОБА_1 прийняв посаду командира відділення командира машини 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_4 механізованого батальйону і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.08.2024 №148, молодший сержант ОСОБА_1 прийняв посаду командира 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 29.08.2024 №148кп/дск, молодший сержант ОСОБА_1 командир 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону 30 серпня 2024 року вибув із пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 в район безпосередньої участі у бойових діях та

забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в оперативне підпорядкування командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » для виконання бойових та спеціальних завдань у складі військової частини НОМЕР_2 , про що видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2024 №157.

20.09.2024 перебуваючи безпосередньо в районі бойового зіткнення, поблизу населеного пункту Красний Яр Донецької області, під час виконання обов`язків військової служби згідно з бойовим розпорядженням молодший сержант ОСОБА_1 командир 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону, під час виконання бойового завдання у складі військової частини НОМЕР_2 отримав бойове травмування (поранення), в зв`язку з чим був першочергово прооперований в КП «Дніпровська обласна клінічна лікарня імені І.І. Мечникова «ДОР»» і з 28 вересня 2024 року по 30 жовтня 2024 року перебував на лікуванні в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головному військовому клінічному центрі» Головного військового клінічного госпіталя (ГВКЦ ГВКГ), про вибуття до якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.09.2024 №186.

На підставі довідки військово-лікарської комісії ГВКЦ ГВКГ від 29.10.2024 №2194 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.11.2024 №221 молодшому сержанту ОСОБА_1 надано відпустку для лікування терміном на 30 днів з 29 жовтня по 27 листопада 2024 року, після закінчення якої на підставі довідки військово-лікарської комісії ГВКЦ ГВКГ від 27.11.2024 №31248 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2024 №247 надано відпустку для лікування терміном 30 днів з 28 листопада по 27 грудня 2024 року.

23.10.2024 позивач звернувся рапортом на ім`я командування відповідача з вимогою надати довідку про обставини поранення.

Однак відповідачем не надано запитувану довідку.

24.10.2024 на адресу відповідача було направлено адвокатський запит з вимогою надати інформацію що стосується зазначених обставин та бездіяльності відповідача.

Листами від 13 та 14 листопада 2024 року відповідачем не було надано відповіді по суті адвокатського запиту з мотивів начебто безпеки персональних даних позивача, що не відповідає вимогам законодавства.

Крім того відповідачем не виплачується позивачу додаткова грошова винагорода в розмірі до 100000,00 грн/міс за час лікування, що передбачено постановою КМ України про "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168.

Позивач, вважаючи протиправною щодо бездіяльність відповідача щодо не видачі довідок та не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди за період з 20.09.2024, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (надалі - Закон №2011-XII).

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Правовідносини щодо виплати військовослужбовцям додаткової винагороди за час лікування після отриманого поранення та за час перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми, каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії регулюються Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам

рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (надалі - Постанова 168) та розділом ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 (надалі - Порядок 260).

Зокрема, відповідно до абзаців 1-4 пункту 1-2 Постанови 168, Виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пунктів 11-12 Порядку 260, У період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

В даному випадку, нарахуванню та виплаті молодшому сержанту ОСОБА_1 передували: перебування на лікуванні та отримання медичних документів з результатами лікування, отримання довідок ВЛК, для підтвердження тяжкого характеру поранення, надання відпусток для лікування після тяжкого поранення на підставі зазначених довідок ВЛК, отримання документів від військової частини НОМЕР_2 про обставини отримання позивачем поранення, видача довідки про обставини поранення на підставі відповідного наказу за результатами проведеного службового розслідування, оскільки поранення позивача сталося під час виконання бойових та спеціальних завдань у складі військової частини НОМЕР_2 , яка не підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 та яка не проводила відповідного розслідування та не надавала відповідну довідку.

За наслідком всіх вказаних подій та збору необхідної інформації, необхідної для нарахування та виплати додаткової винагороди за час лікування та перебування молодшого сержанта ОСОБА_1 у відпустках для лікування, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.02.2025 № 1144-АГД йому було нарахована та виплачена сума додаткової винагороди за період з 23.09.2024 по 27.12.2024 в лютому 2024 року, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 про доходи від 28 лютого 2025 року №19/6/579, зі змісту якої вбачається, що в жовтні 2024 року молодшому сержанту ОСОБА_1 була виплачена сума грошового забезпечення з урахуванням додаткової винагороди за вересень 2024 року, а в лютому виплачена сума додаткової винагороди за період з 23.09.2024 по 27.12.2024.

Позивачем не надані підтверджуючи документи щодо лікування в період з 28.12.2024 до 05.02.2025 ні до суду ні до відповідача.

Посилання на довідку військово-лікарської комісії від 05.02.2025 № 3635 підтверджує проходженням ОСОБА_1 огляду у гарнізонній військово-лікарській комісії НВМКЦ "ГВКГ" 05.02.2025, а не лікування.

Також позивач у позові не визначає період за який повинен відповідач нарахувати йому додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн. (з урахуванням фактично виплачених сум), в прохальній частині позову зазначено з 20.09.2024 за період лікування, а коли саме лікування закінчено не зазначено.

В зв`язку з продовженням лікування позивачем, послідуючі періоди будуть йому оплачені за фактом надходження медичних виписок та рішень (довідок ВЛК).

15.01.2025 від представника позивача Біленка Євгена Леонідовича надійшла заява про зменшення позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення контузії, каліцтва) та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини (поранення, контузії, каліцтва) відповідно додатку № 5 до наказу Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», де вказати, що поранення отримане 20.09.2024 було отримано за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини. В даній заяві представник позивача зазначив, що довідка №4948/304/2939 про обставини поранення була видана 06 січня 2024 року.

В цій частині позовних вимог суд залишає позовні вимоги без розгляду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання довідки про участь ОСОБА_1 у заходах національної безпеки та оборони, та з відбиття збройної агресії Російської Федерації та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про участь у заходах національної безпеки та оборони, та з відбиття збройної агресії Російської Федерації, суд зазначає наступне.

Військова частина НОМЕР_5 підставі отриманих 23.12.2024 документів від військової частини НОМЕР_2 , зокрема витягу з журналу бойових дій в/ НОМЕР_2 за 20.09.2024 (дата поранення позивача), результатів проведеного службового розслідування, 16.03.2025 видано Довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України № 1/2315.

Як передбачено частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. За приписами ч. 2 ст. 79 КАС України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 4 ст. 79 КАС України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк.

Отже, наведеними положеннями процесуального закону передбачено, що сторони судового процесу, у тому числі й позивач, повинні брати активну участь у збиранні доказової інформації з метою підтвердження обґрунтованості своєї позиції перед судом. Обов`язок позивача доводити обставини, на які він посилається на обґрунтування своїх доводів, є ключовим аспектом принципу змагальності у судовому процесі. Позивач не може будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, допоки інша сторона не надасть доказів на її спростування (концепція негативного доказу), оскільки такий підхід нівелює саму сутність принципу змагальності.

Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається. При цьому підставу позову повинен довести саме позивач.

Підсумовуючи викладене, суд констатує висновок, відповідно до якого у ході розгляду справи не підтверджено обставин протиправності дій (бездіяльності) відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди виходячи з розрахунку 100000,00 грн та видачі довідки про безпосередню участь, задоволенню не підлягають.

Отже, у позов в цій частині позовних вимог слід залишити без задоволення.

Зважаючи на факт відмови у задоволенні позову, а також на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 143, 240, 241-246, 250, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не надання ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення контузії, каліцтва) та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 надати ОСОБА_1 довідку про обставини (поранення, контузії, каліцтва) відповідно додатку № 5 до наказу Міністерства оборони України 14.08.2008 № 402 "Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України", де вказати, що поранення отримане 20.09.2024 було отримано за обставин безпосередньої участі у бойових діях, під час захисту Батьківщини."

В інший частині позовних вимог відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ч.8 ст. 18, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підп. 15.5 підп. 15 п. 1 р. VII "Перехідні положення" КАС України.

Головуючий суддя Г.В. Костенко