Справа № 160/31252/24
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кучми К.С.
при секретарі судового засідання Казаковій Л.А.
представника позивача Беззубкіна С.М.
представника відповідача Сербулової К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі адміністративну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКО-ПРОФІТ до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що за результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» з питань перевірки дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 за період з 03.11.2021 р. по 21.06.2024 р. відповідач дійшов хибних висновків про порушення підприємством ч.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311, в частині несвоєчасного надходження товару у сумі 480 000 дол.США від нерезидента Vallourec Deutschland GmbH, Німеччина, за що на підставі ч.5 ст.13 зазначеного Закону нарахована пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.
Ухвалою суду від 09.12.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 08.01.2025 року, після усунення недоліків позивачем своєї позовної заяви від 03.12.2024 року.
До суду 26.12.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що відповідно до абз.2 ч.6 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту). З аналізу змісту приписів абз.2 ч.6 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» можна встановити, що належним посвідченням буде вважатися надання специфічного документа (у формі довідки) та надання такої довідки саме країною розташування сторони зовнішньоекономічного контракту, який посилається на форс-мажорні обставини, що призвели до неможливості виконання контрактних зобов`язань у встановлені законодавством України граничні строки. Відповідач зазначає, що твердження позивача про належне підтвердження настання форс-мажорних обставин під час виконання зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. № 0311 доказом у вигляді заяви Vallourec Deutschland GmbH від 15.12.2022 року, засвідчений офіційним штампом ТПП міста Дюссельдорфу (Німеччина) є помилковим. За переконанням відповідача посвідчення заяви Vallourec Deutschland GmbH від 15.12.2022 року офіційним штампом ТПП міста Дюссельдорфу (Німеччина) не відповідає встановленій ч.6 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» формі такого посвідчення, а саме формі довідки, що унеможливлює використання засвідченої офіційним штампом ТПП міста Дюссельдорфу заяви Vallourec Deutschland GmbH, як довідки про настання форс-мажорних обставин і, відповідно, не дає змоги стверджувати про правомірність призупинення перебігу строків розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами через настання форс-мажорних обставин. В листі ДПА України від 18.05.2005 р. №4402/6/23-5315 детально викладено необхідність наявності певних реквізитів для можливості зупинення розрахунків в іноземній валюті у зв`язку з форс-мажорними обставинами, а саме: дата, вхідний номер, назва документа (свідоцтво, сертифікат, висновок, довідка тощо), відповідний текст, підпис посадової особи, зазначення посадової особи, що підписала документ, відтиск печатки.
22.01.2025 року до суду від позивача надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що до спірних правовідносин має бути застосована норма ч.6 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», яка передбачає, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин. ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» зверталось до ТПП України з метою отримання роз`яснень з питання засвідчення дії форс-мажорних обставин відносно компанії Vallourec Deutschland GmbH, Німеччина за контрактом від 03.11.2021 р. №0311. За рекомендаціями ТПП України, з метою засвідчення дії форс-мажорних обставин для Vallourec Deutschland GmbH Німеччина було необхідно звернутися до ТПП міста Дюссельдорф. При чому, за роз`ясненням ТПП міста Дюссельдорф (Німеччина), засвідчення форс-мажорних обставин за законодавством Німеччини здійснюється без видачі окремого документа (сертифіката, довідки, тощо) шляхом проставляння офіційного штампу «ІНК Dusseldorf» на заяві замовника - Vallourec Deutschland GmbH Німеччина.
Щодо повноважень Дніпропетровської ТПП на складання сертифікату про настання форс-мажорних обставин вказано, що за змістом пункту 12.5 контракту, сертифікати (свідоцтва) відповідних торгівельних палат є достатнім підтвердженням вказаних вище (форс-мажорних) обставин та строків їх дії. Отже, за змістом укладеного з компанією Vallourec Deutschland GmbH контракту слідує, що сторони не конкретизували, яка саме ТПП може засвідчити настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку їх настання. Відповідно, сертифікат, виданий як ТПП України, так і регіональною ТПП, матиме належну юридичну силу. Отже, сертифікат Дніпропетровської ТПП від 06.11.2024 року є належним доказом, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за контрактом № 0311 від 03.11.2021р. в спірних правовідносинах.
До суду від відповідача 03.02.2025 р. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначається, що фактичним порушником виконання зобов`язання по зовнішньоекономічному контракту від 03.11.2021 р. №0311 виступає контрагент позивача в особі - Vallourec Deutschland GmbH) і який посилається на порушення контрактного зобов`язання через настання форс-мажорних обставин, то саме контрагент позивача повинен доводити виникнення форс-мажорних обставин, які дійсно унеможливили виконання контрактних зобов`язань. Крім того, постановою КМУ і НБУ від 21.06.1995 р. №444 було рекомендовано суб`єктам підприємницької діяльності України вказувати під час укладання зовнішньоекономічних договорів (контрактів) та визначення пункту форс-мажорних обставин конкретну назву організації, яка в розумінні сторін контрактних відносин є уповноваженою для видачі довідки (сертифікату) про виникнення форс-мажорних обставин і яка є належним засвідченням настання форс-мажорних обставин в розумінні сторін договору (контракту). Так, постанова №444 носила рекомендаційний характер та рекомендувала визначення уповноваженого органу (назва організації). При цьому, у розділі 12 ФОРС-МАЖОР контракту від 03.11.2021 року №0311 підтвердження виникнення форс-мажорних обставин викладено наступним чином: сертифікати (свідоцтва) відповідних торгових палат є достатнім підтвердженням зазначених вище обставин та строків їх дії. Додатково зазначає, що додатковими угодами до контракту від 03.11.2021 р. №0311 змін до розділу 12 ФОРС-МАЖОР не вносилось. Більше того, з огляду на зміст контракту від 03.11.2021 р. №0311 сторони контракту не визначили, яка саме третя країни відповідно до умов цього договору (контракту) є уповноваженою на видання довідок (сертифікатів) про настання форс-мажорних обставин. Відсутність такого визначення прямо унеможливлює посилання на останню частину абзацу другого частини 6 статті 13 Закону України Про валюту і валютні операції як на підставу стверджувати що будь-яка країна, за власним розсудом сторін такого контракту, уповноважена видавати довідки (сертифікати) про настання форс-мажорних обставин.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.
В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення позову повністю, просила суд у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, викладені усно та письмово, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності товариства за КВЕД є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на підставі пп.191.1.4, пп.191.1.4, п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1, пп.75.1.2 п.75.1, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 ПК України, у зв`язку з надходженням на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області податкової інформації від Національного банку України від 20.01.2023 р. №25-0008/15/ДСК, щодо виявлених фактів порушень валютного законодавства України, на підставі наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 17.06.2024 р. №2336-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 за період з 03.11.2021 р. по 21.06.2024 р.
За результатами проведеної перевірки складено акт від 08.07.2024 р. №1871/04360709/30775227, відповідно до висновків якого, встановлено порушення ч.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 р. №2473-VIII, при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311, за період з 03.11.2021 р. по 21.06.2024 р., в частині несвоєчасного надходження товару на суму 480 000 дол.США від нерезидента Vallourec Deutschland GmbH (Німеччина), за що на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 р. №2473-VIII нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.
Перевіркою зокрема встановлено, що контракт від 03.11.2021 р. № 0311, укладений між Vallouree Deutschland GmbH (м.Дюссельдорф, Німеччина) (далі - продавець), в особі громадянина Ніколас Дінолі, а також Маркуса Реннера, та ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» (м.Дніпро, Україна) (далі - покупець), в особі директора Закори Дмитра, діючого на підставі Статуту. Предмет контракту - продавець продав, а покупець купив труби (далі - товар), відповідно до номенклатури, кількості, технічним умовам і цінам, вказаних у додатку №1, який є невід?ємною частиною контракту, на умовах FCA Франція або Німеччина, Інкотермс-2020. Товар, який постачається буде використовуватись для власного виробництва або вживання покупцем. Ціна товару - ціна товару встановлюється в доларах США та включає вартість експортного пакування, маркування, захисного фарбування неізольованих труб для їх транспортування. Загальна вартість контракту - 1 500 000 дол.США. Платіж буде виконаний за точну кількість товару, який постачається, у відповідності до документів на відвантаження. Строк відвантаження товару вказано у додатку l до контракту на умовах поставки FCA Франція або Німеччина відповідно до Інкотермс 2020. Право власності на товар, а також усі ризики переходять до продавця до покупця в момент, коли товар передано першому вантажовідправнику на умовах поставки FCA, згідно із Інкотермс 2020. Умови платежу - оплата товару буде здійснюватися наступним чином: 480 000 дол.США (30% від загальної вартості) в якості авансового платежу після підписання контракту протягом 5 робочих днів; 480 000 дол.США (30% від загальної вартості) в якості авансового платежу на підставі авансового інвойсу до кінця січня 2022 р.; 480 000 дол.США (30% рід загальної вартості) в якості авансового інвойсу до кінця лютого 2022 р.; залишок від загальної вартості контракту буде оплачено в якості авансового платежу на підставі авансового інвойсу протягом 5 робочих днів після оповіщення щодо готовності монтажу. Станом на 03.11.2021 р., згідно даних бухгалтерського обліку по рахункам 3712 «Розрахунки виданими авансами в іноземній валюті», 632 «Розрахунки з постачальниками в іноземній валюті» за контрактом від 03.11.2021 р. №0311 заборгованість відсутня. На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 у періоді з 03.11.2021 р. по 21.06.2024 р. ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» було перераховано з валютного рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Банк Альянс», кошти на рахунок нерезидента Vallouree Deutschland GmbH (Німеччина) на загальну суму 715 026 дол.США (екв. 21 674 955,78 грн.), що засвідчено: платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №7 від 23.12.2021 р. на суму 480 000 дол.США (екв. 13 080 384 грн.). Граничний термін надходження товару - 22.12.2022 р.; платіжною інструкцією в іноземній валюті або банківських металах №22 від 08.02.2023 р. на суму 235 026 дол.США (екв. 8 594 571,78 грн.). Граничний термін надходження товару - 06.08.2023 р. Товар на суму 480 000 дол.США несвоєчасно надійшов від нерезидента Vallouree Deutschland GmbH (Німеччина) на адресу ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ», при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 №0311, чим порушено строки передбачені ч.3 ст.13 Закону від 21.06.2018 р. №2473-VIII, п.21 розділу ІІ Постанови НБУ від 02.01.2019 р. №5. Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту). Отже, до перевірки ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» не надано документального підтвердження несвоєчасного виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 через дію форс-мажорних обставин. Враховуючи викладене, перевіркою встановлено порушення ч.3 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції», при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311, за період з 03.11.2021 р. по 21.06.2024 р., в частині несвоєчасного надходження товару на суму 480 000 дол.США від нерезидента Vallourec Deutschland GmbH (Німеччина), за що на підставі ч.5 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 р. №2473-VIII нараховується пеня за порушення термінів розрахунків в сфері ЗЕД.
Відповідно до розрахунку штрафних санкцій, що є додатком до зазначеного податкового повідомлення-рішення ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ», нараховано пеню у загальному розмірі 3 215 703,46 грн., за порушення строків розрахунків по зовнішньоекономічній операції, а саме:
- з 23.12.2022 р. по 18.02.2023 р. на 58 днів, сума пені 3 054 209,47 грн.;
- з 19.02.2023 р. по 19.02.2023 р. на 1 день, сума пені 40 653,88 грн.;
- з 20.02.2023 р. по 20.02.2023 р. на 1 день, сума пені 36 655,38 грн.;
- з 21.02.2023 р. по 21.02.2023 р. на 1 день, сума пені 32 657,96 грн.;
- з 22.02.2023 р. по 23.02.2023 р. на 2 дні, сума пені 33 397,68 грн.;
- з 24.02.2023 р. по 24.02.2023 р. на 1 день, сума пені 8 705,27 грн.;
- з 25.02.2023 р. по 26.02.2023 р. на 2 дні, сума пені 9 423,82 грн.
Рішенням ДПС України від 15.11.2024 року податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 11.09.2024 року № залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до положень підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.

Приписами статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 р. №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.

Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ визначає Закон України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 р. № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII в редакції на час спірних відносин). Цей закон також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.

За визначенням понять, наведених у статті 1 Закону № 2473-VIII, валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей.

Валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.

Резиденти: а) фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за межами України; б) фізичні особи - підприємці, зареєстровані згідно із законодавством України; в) юридичні особи та інші суб`єкти господарювання з місцезнаходженням на території України, які здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України; г) дипломатичні, консульські, торговельні та інші офіційні представництва України за кордоном, що мають імунітет і дипломатичні привілеї, а також філії та представництва підприємств і організацій України за кордоном, що не здійснюють підприємницької діяльності відповідно до законодавства України; ґ) відокремлені підрозділи юридичних осіб, зазначених в підпункті «б» пункту 8 частини першої цієї статті, а саме філії, представництва, відділення або інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи та здійснюють підприємницьку діяльність від імені юридичної особи на території України.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Приписами статті 4 Закону № 2473-VIII визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.

Резиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в іноземних фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.

Нерезиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в українських фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.

Резиденти мають право придбавати валютні цінності за кордоном, здійснювати їх транскордонне переміщення та (або) транскордонний переказ з урахуванням обмежень, визначених цим Законом.

У сфері здійснення валютних операцій нерезиденти мають усі права, надані резидентам.

Положеннями частин третьої, шостої, дев`ятої та десятої Закону № 2473-VIII визначено, що валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

За змістом ч.5 ст.11 Закону № 2473-VIII Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання (ч.2 ст.13 Закону № 2473-VIII).

Згідно із ч.3 ст.13 Закону № 2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України» від 20.05.1999 р. №679-XIV визначено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.

Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - НБУ) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком НБУ про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків встановлений Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 року №7 (далі - Інструкція №7).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 Банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за:

1) операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією;

2) операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією;

3) імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.

За змістом пункту 7 розділу ІІ Інструкції №7 Банк розпочинає відлік установлених НБУ граничних строків розрахунків з дати:

1) оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;

2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.

Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.

Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Інструкції №7 Банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:

1) якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим НБУ на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог);

2) у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;

3) у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 «Імпорт», IM-41 «Реімпорт», ІМ-51 «Переробка на митній території», IM-72 «Безмитна торгівля», IM-75 «Відмова на користь держави», IM-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД);

4) у разі імпорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), - після пред`явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі);

5) у разі імпорту продукції без її увезення на територію України - після зарахування грошових коштів від нерезидента на поточний рахунок резидента в банку в разі продажу нерезиденту продукції в повному обсязі за межами України (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за продаж нерезиденту продукції за межами України здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за продукцію) або подання документів, що підтверджують використання резидентом продукції за межами України на підставі договорів (контрактів, угод), інших форм документів, що застосовуються в міжнародній практиці та можуть уважатися договором;

6) у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.

При цьому, пп.5 п.10 розділу ІІІ Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності: документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Пунктом 14-2 постанови Правління НБУ від 24.02.2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою НБУ від 07.07.2022 р. № 142, передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05.04.2022 року.

За змістом ч.7 ст.13 Закону № 2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

За змістом ч.8 ст.13 Закону № 2473-VIII Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

З аналізу наведених норм чинного законодавства слідує, що виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки визначені законодавством, а у разі порушення встановлених строків до резидента застосовується відповідальність у виді пені у визначеному розмірі, а саме 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом НБУ, встановленим на день виникнення заборгованості, за кожний день прострочення. При цьому, валютним законодавством передбачено можливість зняття експортної операції з контролю (завершення здійснення банком валютного нагляду) через припинення зобов`язань між резидентом і нерезидентом як шляхом їх виконання, так і у разі припинення зобов`язання в інший спосіб, зокрема, відступленням права вимоги та зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності умов, передбачених підпунктом 6 пункту 9 та підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №7.

Як вбачається з матеріалів справи, між Vallouree Deutschland GmbH (м.Дюссельдорф, Німеччина) (далі - продавець) та ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» (м.Дніпро, Україна) (далі - покупець) укладено зовнішньоекономічний контракт від 03.11.2021 р. за №0311.

На виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 у період з 03.11.2021 р. по 31.06.2024 р. ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» було перераховано з валютного рахунку № НОМЕР_1 , кошти на рахунок нерезидента Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина на загальну суму 715 026 дол.США. Станом на 21.06.2024 року за контрактом від 03.11.2021 р. №0311 рахується заборгованість у сумі 4 570,80 дол.США, що відповідає даним бухгалтерського обліку по рахунку 632 «Рахунки з постачальниками в іноземній валюті». У зв`язку з чим, товар на суму 480 00 дол.США несвоєчасно надійшов він нерезидента Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина на адресу ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ», при виконанні контракту від 03.11.2021 р. №0311, чим порушено строки передбачені ч.3 ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 за № 2473-VIII, п.2.1 розділу ІІ Постанови НБУ від 02.01.19 р. №5.

Так позивач вважає, що невиконання зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 обумовлено форс-мажорними обставинами - військовою агресією рф проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в Україні та призвело до неможливості виконання Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина зобов`язань з поставки товару за зовнішньоекономічним контрактом, та існування обставин непереборної сили виключає можливість для нарахування ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» пені за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Так, ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» посилається на виникнення під час виконання зовнішньоекономічних операцій форс-мажорних обставин, на підтвердження чого надало заяву Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина від 15.12.2022 року, засвідчено офіційним штампом ТПП міста Дюссельдорфу (Німеччина) та лист Дніпропетровської ТПП від 06.11.2024 року №656/08-15, яким засвідчено форс-мажорні обставини з 24.02.2022 року по 27.03.2023 року.

Стаття 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 р. №671/97-ВР (далі - Закон №671/97-ВР) передбачає, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.07.2021 року по справі №912/3323/20 виснував, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.

За визначенням, наведеним у частині другій статті 14-1 Закону №671/97-ВР, законодавець до форс-мажорних обставин відніс, серед іншого, загальну військову мобілізацію, військові дії, оголошену та неоголошену війну.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває і досі.

Отже, враховуючи визначення, наведене у частині другій статті 14-1 Закону №671/97-ВР, суд погоджується із доводом позивача, що введення в Україні з 24.02.2022 року воєнного стану є форс-мажорною обставиною, яка в повній мірі відповідає ознакам надзвичайності і невідворотності.

Поряд з тим, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку, підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат ТПП України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

Подібна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.07.2019 року у справі №917/1053/18, від 25.01.2022 року у справі №904/3886/21, від 18.01.2024 року у справі № 914/2994/22.

З наведеного слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має доводитись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

У цій справі ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ», зокрема посилалось на сертифікат Дніпропетровської ТПП від 06.11.2024 року №1200-24-2039, яким засвідчено форс-мажорні обставини з 24.02.2022 року по 27.03.2023 року.

Суд враховує, що у підпункті 3.3 пункту 3 Регламенту ТПП: «Сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - Сертифікат) - документ, за затвердженими Президією ТПП України відповідними формами, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом».

Отже, належним документом, що може посвідчувати настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у розумінні приписів частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII слід вважати саме сертифікат (довідку), виданий ТПП України або регіональною ТПП.

Пункт 4 Регламенту ТПП врегульовує питання розмежування компетенції ТПП України та регіональних ТПП.

Відповідно до підпункту 4.1 вказаного пункту Торгово-промислова палата України відповідно до ст.14 Закону №671/97-ВР здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) з усіх питань договірних відносин, інших питань, а також зобов`язань/обов`язків, передбачених законодавчими, відомчими нормативними актами та актами органів місцевого самоврядування, крім договірних відносин, в яких сторонами уповноваженим органом із засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено безпосередньо регіональну ТПП.

За правилами підпункту 4.2 пункту 4 Регламенту ТПП - ТПП України уповноважує регіональні ТПП засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, за винятком засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що стосуються зобов`язань за:

- умовами зовнішньоторговельних угод і міжнародних договорів України;

- умовами зовнішньоекономічних договорів, контрактів, типових договорів, угод, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України;

- умовами договорів, контрактів, типових договорів, угод між резидентами України, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції ТПП України.

Із змісту вказаного, регіональна ТПП не може засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що стосуються зобов`язань за умовами, зокрема, зовнішньоекономічних контрактів, в яких безпосередньо передбачено, що таке засвідчення здійснює лише ТПП України. В свою чергу, ТПП України не може засвідчувати такі обставини щодо тих договірних відносин, де сторони прямо передбачили, що таке засвідчення здійснює безпосередньо регіональна ТПП.

Відповідно до змісту пункту 12.5 зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. за №0311 сторони передбачили, що «сертифікати (свідоцтва) відповідних торгових палат є достатнім підтвердженням зазначених вище обставин та строків їх дії».

Отже, за змістом укладеного з компанією Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина контракту слідує, що сторони не конкретизували, яка саме ТПП може засвідчити настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у випадку їх настання. Відповідно, сертифікат, виданий як ТПП України, так і регіональною ТПП, матиме належну юридичну силу.

Крім того, суд враховує, що ТПП України 25.02.2022 року прийнято розпорядження №3 «Про процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) у період дії воєнного стану на території України», пунктом 2 якого установлено, що тимчасово, на період дії воєнного стану на території України до припинення або скасування воєнного стану на території України, уповноважені регіональні торгово-промислові палати (зокрема, Дніпропетровська ТПП) мають право за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб засвідчувати форс-мажорні обставини з усіх питань, що належать до компетенції ТПП України, в тому числі передбачених пунктом 4.2 регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин, який затверджено рішенням Президії ТПП України від 18.12.2014 року за №44 (5), із змінами та доповненнями.

Таким чином, ТПП України з 25.02.2022 року уповноважила відповідні, визначені у переліку, регіональні ТПП, серед яких вказана і Дніпропетровська ТПП, на засвідчення усіх питань, що належать до компетенції ТПП України.

Отже, сертифікат Дніпропетровської ТПП від 06.11.2024 року № може розглядатись як такий, що засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за контрактом від 03.11.2021 р. №0311, але у сукупності з іншими належними доказами, що можуть це підтвердити. Та обставина, що вказаний сертифікат виданий після прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, не впливає на встановлені у них обставини, що форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) тривали з 24.02.2022 року по 27.02.2023 року.

Крім того суд також враховує, правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16.09.2024 року по справі №520/6236/23, а саме: «Лист ТПП України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 не є тим документом, який у розумінні частини шостої статті 13 Закону №2473-VIII підтверджує обставини настання і припинення форс-мажорних обставин для цілей зупинення перебігу строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів та нарахування пені на весь період дії таких обставин. Таким документом є сертифікат (висновок, довідка, підтвердження), що видані Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою нею регіональною торгово-промисловою палатою. На підставі вказаного документа поряд з іншими доказами, що можуть бути надані заінтересованою особою, доводиться існування причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) і невиконанням/несвоєчасним виконанням вимог частини третьої статті 13 Закону №2473-VIII.»

Як вже зазначено судом вище, позивач також посилався, на заяву Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина від 15.12.2022 року, засвідчену офіційним штампом Торгово-промисловою палатою міста Дюссельдорфу (Німеччина).

Так, ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» з метою отримання від Торгово-промислової палати міста Дюссельдорфу листа/довідки іншого документа про настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), обумовлених вторгненням рф на територію України, які впливають на здатність контрагентом Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина виконувати свої зобов`язання відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. за №0311 звернулося до Торгово-промислової палати України.

Листом від 04.10.2023 р. №2852/05-73 ТПП України повідомила наступне, від керівника відділу міжнародних ринків та трендів Відділу міжнародного бізнесу, пана ОСОБА_1 було отримано електронну відповідь, з інформацією, що Торгово-промислові палати Німеччини, нажаль, не видають подібних документів, які підтверджують настання форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили), але якщо компанія Vallourec Deutschland GmbH звернеться до ТПП міста Дюссельдорф з листом, в якому пояснить обставини, чому не може виконати свої зобов?язання перед ТОВ «ІНКО-ПРОФТ», ТПП міста Дюссельдорф зможе проставити на такий документ офіційний штамп «ІНК Dьsseldorf».

В матеріалах справи наявна - заява Vallourec Deutschland GmbH, засвідчена ТПП Дюссельдорфу (Німеччина) про форс-мажорні обставини від 15.12.2022 року.

Отже, настання форс-мажорних обставин під час виконання зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. №0311 підтверджується також заявою Vallourec Deutschland GmbH, Німеччина від 15.12.2022 р., засвідченою офіційним штампом Торгово-промисловою палатою міста Дюссельдорфу (Німеччина).

Крім того, за умовами додаткової угоди від 27.12.2021 р. до зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. за №0311, товар мав бути поставлений продавцем на умовах СІF Одесса, Україна (Інкотермс - 2020),

Термін СІF «Вартість, страхування та фрахт» означає, що продавець зобов`язаний оплатити доставку (фрахт) у порт призначення та застрахувати товар на користь покупця від ризиків втрати й ушкодження товару під час перевезення. Отже, продавець організовує перевезення вантажу, сплачує за таке перевезення, укладає договір страхування та сплачує страхові внески. Вид транспорту - тільки морський або внутрішній водний транспорт. Продавець товару - Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина повинен був організувати перевезення товару морським транспортом на територію України до порту Одесса, а також застрахувати вантаж на користь покупця до прибуття товару до місця призначення. Листом від 01.03.2022 р. Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина повідомив позивача про неможливість своєчасного виконання зобов`язань за контрактом № 0311 від 03.11.2021 р. внаслідок дії форс-мажорних обставин - військовою агресією рф на території України. Листом від 22.07.2022 року продавець товару - Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина повідомив позивача про неможливість виконання договірних зобов`язань, оскільки морські шляхи до порту Одеса заблоковані.

Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 14.10.2022 р. до зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. за №0311, змінено строки та умови поставки товару на СІР Дніпро (Інкотермс - 2020). Термін СІР «Фрахт/перевезення та страхування оплачені до» означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Крім того, продавець зобов`язаний сплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики та будь-які додаткові витрати після доставки таким чином товару. За умовами СІР на продавця також покладається обов`язок щодо забезпечення страхування від ризиків втрати та пошкодження товару під час перевезення на користь покупця. Отже, продавець укладає договір страхування та сплачує страхові внески.

Таким чином, Vallouree Deutschland GmbH, Німеччина повинен був організувати перевезення товару на територію України до міста Дніпро, а також застрахувати вантаж на користь покупця до прибуття товару до місця призначення. Однак, листом від 12.12.2022 року продавець товару повідомив позивача про неможливість здійснити перевезення товару на територію України.

Внаслідок чого, сторони уклали додаткову угоду від 14.01.2023 р. до зовнішньоекономічного контракту від 03.11.2021 р. за №0311, якою були змінені умови поставки товару на FСА (Франція). Наявними в матеріалах справи митними деклараціями підтверджується, що ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» самостійно організував перевезення товару на територію України.

Врахувавши сертифікат Дніпропетровської ТПП від 06.11.2024 року №1200-24-2039, заяву Vallourec Deutschland GmbH, Німеччина від 15.12.2022 р., засвідченим офіційним штампом ТПП міста Дюссельдорфу (Німеччина) та інші доводи, приведені позивачем, суд доходить висновку, що військова агресія рф проти України є форс-мажорною обставиною, яка напряму вплинула на можливість виконання ТОВ «ІНКО-ПРОФІТ» вимог валютного законодавства у періоді, що перевірявся, а саме на виконання зобов`язань щодо поставки товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 03.11.2021 р. за №0311 у встановлені законом граничні строки.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 11.09.2024 р. №, прийняте Головного управління ДПС у Дніпропетровській області є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява №63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що дану позовну заяву слід задовольнити з викладених вище підстав.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, тому судовий збір у розмірі 30 280 грн. підлягає поверненню позивачу за рахунок бюджетних відшкодувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.09.2024 р., прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул.Сімферопольська, буд.17а, м.Дніпро, 49005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ІНКО-ПРОФІТ (вул.Юрія Кондратюка, буд.81, м.Дніпро, 49128, ) судові витрати по справі у розмірі 30 280 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 17.03.2025 року.

Суддя К.С. Кучма