Справа № 340/8059/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/8059/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Кропивницького апеляційного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - відповідач-1), Кропивницького апеляційного суду (далі - відповідач-2), у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-1 щодо незабезпечення відповідача-2 в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;

- зобов`язати відповідача-1 забезпечити відповідача-2 бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача-2 щодо нездійснення нарахування та виплати судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди судді за період з 16 вересня 2024 року по 10 грудня 2024 року вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 3028 грн;

- зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 року по 10.12.2024 року включно, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року в сумі 3028 грн, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу, визначеного виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн, з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати відповідача-2 провести перерахунок та виплату грошової компенсації за невикористані відпустки судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 у розмірі посадового окладу, визначеного виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року - 3028 грн, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за час перебування на посаді судді Кропивницького апеляційного суду, зокрема за період з 01.09.2024 по 10.12.2024, ним отримана суддівська винагороди та при звільненні вихідна допомога у зв`язку з відставкою й грошова компенсація за невикористані відпустки. Розмір суддівської винагороди за цей період обчислено виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн.

Однак, позивач вказує, що нормою частини 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 № 966-XIV прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Водночас, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема: працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Разом з тим, на переконання позивача, оскільки зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, та до Закону України "Про прожитковий мінімум" щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилося, а тому відсутні законні підстави для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди.

Отже, внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів розмір суддівської винагороди позивача за період з 01.09.2024 по 10.12.2024 не відповідає розміру, встановленому спеціальним Законом України "Про судоустрій і статус суддів", що також вплинуло і на розмір вихідної допомоги у зв`язку з відставкою та грошової компенсації за невикористані відпустки.

З цих підстав позивач просить позов задовольнити.

Відповідач-1 правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило.

Ухвала суду від 20.01.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження була доставлена відповідачу в його електронний кабінет 20.01.2025 о 22:51 год, що підтверджується довідкою про доставлення електронного листа, складеною відповідальним працівником суду 21.01.2025 (а.с.30).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 251 КАС України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Отже, відповідач вважається належним чином повідомленим про відкриття провадження у цій справі.

Відповідач-2 надав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що для розрахунку суддівської винагороди у 2024 році, абзацом 5 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

Статтею 2 Закону України "Про Державний бюджет на 2024 рік" затверджені бюджетні призначення головним розпорядникам коштів Державного бюджету України на 2024 рік у розрізі відповідальних виконавців за бюджетними програмами, розподіл видатків на забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя згідно з додатками № 3, № 4 і № 7 до цього Закону.

При цьому розрахунки затверджених обсягів бюджетних призначень, необхідних для виплати суддівської винагороди за видатками "Оплата праці", здійснювались при складанні проекту закону про Державний бюджет України на 2024 з огляду на установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

Зі свого боку Державна судова адміністрація України, як головний розпорядних бюджетних коштів, розподіляє та доводить до розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня обсяги бюджетних асигнувань та затверджує їх кошториси, зокрема Кропивницького апеляційного суду, виключно в межах обсягів отриманих бюджетних призначень, затверджених Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Відтак, затверджений кошторис Кропивницького апеляційного суду на 2024 рік визначав обсяг видатків за кодом економічної класифікації видатків 2113 "Суддівська винагорода" з розрахунку сум, необхідних для здійснення Кропивницьким апеляційним судом виплат суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги у разі виходу у відставку, зважаючи на установлений прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн, який у свою чергу врахований при розрахунку загального обсягу бюджетних призначень, затвердженого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік".

Відповідно фактичні видатки на виплату суддівської винагороди та вихідної допомоги при виході у відставку суддям Кропивницького апеляційного суду, зокрема судді ОСОБА_1 , здійснювались виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом на 2024 рік, із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн.

За такого правового регулювання та обсягу бюджетних асигнувань, Кропивницький апеляційний суд, як розпорядник бюджетних коштів, не міг не застосовувати при нарахуванні суддівської винагороди та вихідної допомоги при виході у відставку ОСОБА_1 установлений Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн, натомість застосовуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028 грн на підставі частини 2 статті 130 Конституції України, на власний розсуд вирішуючи, який розмір прожиткового мінімуму застосовувати, адже вказане виходить за межі передбачених повноважень та бюджетних асигнувань Кропивницького апеляційного суду, бюджетних призначень встановлених законом про Державний бюджет України, а тому визнається нецільовим використанням бюджетних коштів згідно з частиною 1 статті 119 Бюджетного кодексу України.

Щодо способу захисту права, яке позивач вважає порушеним, то відповідач вважає, що належним способом захисту прав позивача в цій частині, є стягнення коштів, списання яких, у разі задоволення позовних вимог, має здійснюватися за бюджетною програмою КПКВ 0501150 "Виконання рішень судів на користь суддів".

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

20.01.2025 ухвалою Кіровоградського окружного суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження).

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач працював на посаді судді Кропивницького апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя №3579/0/15-24 від 10.12.2024 позивач звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

На підставі вищевказаного рішення, наказом Кропивницького апеляційного суду №28-к від 10.12.2024 позивач відрахований зі штату суду (а.с. 44).

У період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (охоплений позовними вимогами) позивач отримував суддівську винагороду, обраховану з прожиткового мінімуму, який використовувався для обчислення базового розміру посадового окладу судді, на рівні 2102,00 грн, що не заперечується сторонами.

Також, у грудні 2024 року позивачу нараховано і виплачено вихідну допомогу у зв`язку з відставкою та грошову компенсацію за невикористані дні відпустки.

Не погоджуючись із розмірами виплаченої суддівської винагороди, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірним в цій справі є питання правомірності обчислення та виплати позивачу суддівської винагороди, виходячи з установленого у Законі України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого становить 2102 гривні, що вплинуло і на обчислення та виплату вихідної допомоги при виході у відставку та грошової компенсації за невикористані дні відпустки.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із статтю 130 Конституції України Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VІІІ (далі - Закон №1402-VІІІ).

Згідно із частиною першою статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до статті 136 Закону №1402-VIII суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Судді, який вийшов у відставку, виплачується вихідна допомога в розмірі 3 місячних суддівських винагород за останньою посадою (ч. 1 ст. 143 №1402-VIII).

Таким чином, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Водночас, виплата вихідної допомоги при виході у відставку та грошової компенсації за невикористані дні відпустки взаємозалежні від розміру посадового окладу судді.

Частинами першою та другою статті 4 Закону № 1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX (далі Закон №3460-IX) прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року установлено у розмірі 3028 грн.

Відповідно до вимог статті 46 Конституції України визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України від 15.07.1999 №966-XIV "Про прожитковий мінімум" (далі - Закон №966-XIV).

Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність (стаття 1 Закону №966-XIV).

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

У статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 №1082-IX, разом із встановленням на 01 січня 2021 року прожиткових мінімумів, у тому числі для працездатних осіб в розмірі 2270 грн, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становив 2102 грн.

Аналогічні норми містяться у Законі №3460-IX.

Таким чином, цими нормами фактично змінено складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Суд звертає увагу, що Законом №966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, а також не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді".

До 2021 року для розрахунку базового розміру посадового окладу судді застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався станом на 01 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону №1402-VIII.

Зміни до Закону №1402-VIII у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, який охоплено позовними вимогами (з 16.09.2024 по 10.12.2024), а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, отже законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Суд наголошує, що норми статті 135 Закону №1402-VIII, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Закону №3460-IX, який не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми.

Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Це свідчить, що при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а положення Закону № 966-XIV вважати загальними нормами (lex generalis).

На такий аспект законодавчого регулювання звернув увагу Конституційний Суд України у рішеннях від 09.07.2007 №6-рп/2007 (справа про соціальні гарантії громадян) та від 22.05.2008 №10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України).

Отже, як чітко зазначено у Законі №1402-VIII, для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, - застосування при розрахунку посадового окладу судді іншої величини, відмінної від тієї, що визначена спеціальним законом є неправильним.

Така правова позиція щодо застосування статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" викладена у постановах Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №400/2031/21, від 30.11.2021 у справі №360/503/21, від 02.06.2023 у справі №400/4904/21, від 13.07.2023 у справі №280/1233/22, від 24.07.2023 у справі №280/9563/21, від 25.07.2023 у справі №120/2006/22-а, від 26.07.2023 у справі №240/2978/22, від 27.07.2023.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 року (3028 гривень), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 гривень) є безпідставною.

Таким чином, розмір суддівської винагороди позивача встановлено статтею 135 Закону № 1402-VIII, яка повинна обчислюватися з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2024, у розмірі 3028,00 грн.

При цьому, позивач оскаржує бездіяльність відповідача-2 щодо нездійснення нарахування та виплати суддівської винагороди судді, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 грн, однак, на думку суду, належним способом захисту прав позивача і відновленням його порушених прав буде визнання судом протиправними дій відповідача-2, оскільки проведення зазначених нарахувань та виплат у неналежному розмірі не є пасивною формою поведінки.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача-2 щодо нарахування та виплати позивачу у період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно) суддівської винагороди, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

З урахуванням викладеного у сукупності та виходячи з фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що належним та ефективним захистом порушеного права є зобов`язати відповідача-2 здійснити нарахування та виплату належної позивачу суддівської винагороди за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2024 - 3028 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо незабезпечення відповідача-2 в повному обсязі бюджетними асигнуваннями для проведення видатків з виплати суддівської винагороди позивачу за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох посадових окладів та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01.01.2024 у розмірі 3028 грн, то суд зазначає наступне.

Засади та порядок фінансування судів установлені статтями 148, 149 Закону №1402-VIII.

Частинами третьою, четвертою статті 148 Закону №1402-VIII установлено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють, зокрема, Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до частини першою статті 149 Закону № 1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно з частинами третьої, четвертої статті 148 Закону № 1402-VIII Державна судова адміністрація України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів. Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Статтею 22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) визначено повноваження та види розпорядників бюджетних коштів, відповідно до частини першої якої, за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно: за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, Державна судова адміністрація України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників (пункт 1 частини другої статті 22 БК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 22 БК України головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань (пункт 3); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством (пункт 4).

Частиною першою статті 23 БК України встановлено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до пунктів 1-3 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджене рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19 (далі - Положення №141/0/15-19), Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом. Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів. Територіальними органами Державної судової адміністрації України є її територіальні управління.

З наведеного слідує, що виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Кропивницький апеляційний суд здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі на 2024 рік.

Відповідач-2 у відзиві на позов вказав, що як розпорядних нижчого рівня, нараховував та виплачував суддівську винагороду у спірний період із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірів 2102,00 грн, в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисом на 2024 рік.

Докази, що у спірних правовідносинах Державна судова адміністрація України виконала свої повноваження для забезпечення виплати позивачу суддівської винагороди обчисленої із урахуванням прожиткового мінімуму величиною у 2024 році - 3028,00 грн відсутні.

Відтак, невиплата позивачу у спірний період суддівської винагороди, вихідної допомоги у зв`язку з відставкою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки в повному обсязі пов`язана з бездіяльністю Державної судової адміністрації України, як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих судів, та як суб`єкта владних повноважень, бездіяльністю якого порушено права позивача.

З урахуванням статусу ДСА України, як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу у питаннях фінансування судової системи Верховний Суд у постанові від 24.09.2020 у справі №280/788/19 дійшов висновку про правильність рішення судів у спорі "щодо розміру суддівської винагороди", яким зобов`язано Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування розпорядника коштів нижчого рівня з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого для виконання рішень судів на користь суддів, для проведення виплати судді недоотриманих сум суддівської винагород.

Таким чином, суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Кропивницького апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи з встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028 грн.

Отже, похідна позовна вимога про зобов`язання Державної судової адміністрацію України забезпечити Кропивницький апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028 грн, також підлягає до задоволення.

Відтак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Кропивницького апеляційного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо не забезпечення Кропивницького апеляційного суду в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Кропивницький апеляційний суд бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою у розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн.

Визнати протиправними дії Кропивницького апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно) суддівської винагороди, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, розмір якого складає 2102,00 грн.

Зобов`язати Кропивницький апеляційний суд здійснити нарахування та виплату судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 16.09.2024 по 10.12.2024 (включно), вихідної допомоги у зв`язку з відставкою в розмірі трьох місячних суддівських винагород за останньою посадою та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, виходячи із встановленого на 01.01.2024 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум і утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 березня 2025 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Відповідач Кропивницький апеляційний суд (просп. Європейський,2, м. Кропивницький, 25006, ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК