Справа № 460/11264/24
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Рівне №460/11264/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової академії (м. Одеса), Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Військової академії (м. Одеса) (далі відповідач-1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2/ВЧ НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2 (далі відповідач-3/ВЧ НОМЕР_2 ), Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач-4/ВЧ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (далі відповідач-5/ НОМЕР_4 ), в якому просить:

1) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати і виплатити індексацію-різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 01.03.2018 до 21.07.2019, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

2) визнати протиправними дії та зобов`язати Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2018 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

3) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити індексацію-різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 23.07.2019 до 28.12.2019, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

4) визнати протиправними дії та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2019 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2019 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2019 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

5) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати і виплатити індексацію-різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 28.12.2019 до 01.02.2021, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

6) визнати протиправними дії та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2020 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2020 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2020 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

7) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати і виплатити індексацію-різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 02.02.2021 до 30.04.2022, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

8) визнати протиправними дії та зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2021 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2021 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2021 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

9) визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати і виплатити індексацію-різницю відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за періоди з 01.05.2022 до 31.12.2022, з 01.01.2024 до 25.05.2024, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44;

10) визнати протиправними дії та зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2022 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2022 році, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2022 році, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходив військову службу у періоди: з 29.07.2015 до 21.07.2019 у Військовій академії (м. Одеса); з 23.07.2019 до 28.12.2019 у ВЧ НОМЕР_1 ; з 28.12.2019 до 01.02.2021 у ВЧ НОМЕР_2 ; з 02.02.2021 до 30.04.2022 у ВЧ НОМЕР_3 ; з 01.05.2022 до 25.05.2024 у ВЧ НОМЕР_4 , які здійснювали нарахування й виплату його грошового забезпечення. Однак, під час проходження позивачем військової служби у періоди з 01.03.2018 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024 відповідачами, всупереч діючому законодавству України, протиправно не нараховувалася та не виплачувалася індексація-різниця грошового забезпечення відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. У зв`язку з цим, 17.09.2024 він звернувся до відповідача-1 із письмовою заявою, у якій просив виплатити належну йому індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 21.07.2019, проте отримав відмову. Стверджує, що з набранням чинності 01.03.2018 постановою Уряду від 30.08.2017 №704, встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, осіб рядового й начальницького складу та деяких інших категорій осіб. А тому, на переконання позивача, з вказаної дати він набув право на отримання суми індексації-різниці до отримуваного ним щомісячного доходу (грошового забезпечення) за періоди з 01.03.2018 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024, якої відповідачами безпідставно виплачено не було, незважаючи на приписи абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Крім того, вказав, що належні йому одноразові додаткові види грошового забезпечення, підйомні допомоги у спірні періоди нараховувались та виплачувались відповідачами виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, тобто у меншому, аніж передбачено чинним законодавством, розмірі. Позивач вважає, що такими діями (бездіяльністю) відповідачі порушили одну з основоположних трудових гарантій на оплату праці, а тому просить суд позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 27.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/11264/24 та вирішено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Цією ж ухвалою суду відповідачам установлено строк для подання відзиву на позов тривалістю 15 днів з дня вручення копії цієї ухвали, а також витребувано додаткові докази по справі.

04.10.2024, з використанням підсистеми «Електронний суд», представник ВЧ НОМЕР_3 подав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнав з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Свої заперечення аргументував тим, що індексація грошового забезпечення позивача за період проходження ним військової служби у ВЧ НОМЕР_3 з 02.02.2021 до 30.04.2022 проведена відповідачем-4 відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», а суми такої індексації обчислені згідно з нормами та правилами, визначеними Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Наведене, на переконання представника відповідача-4, свідчить про виконання ВЧ НОМЕР_3 усіх покладених на неї законодавством обов`язків та, відповідно, про необґрунтованість заявлених позивачем вимог. Між тим, представник ВЧ НОМЕР_3 вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду із цим позовом, у зв`язку з чим наявні підстави для залишення останнього без розгляду. З огляду на викладене, представник відповідача-4 просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

07.10.2024, через підсистему «Електронний суд», від представника відповідача-4 до суду надійшли додаткові докази по справі, витребовувані судом в ухвалі від 27.09.2024.

Ухвалою суду від 07.10.2024 задоволено клопотання представника ВЧ НОМЕР_3 та зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №200/6613/24.

09.10.2024, з використанням підсистеми «Електронний суд», відзив на позовну заяву подав також представник ВЧ НОМЕР_1 , який заперечив щодо задоволення позовних вимог і вважає їх необґрунтованими. На підтвердження своєї позиції, представник відповідача-2 зазначив, що індексація грошового забезпечення позивача за період проходження ним військової служби у ВЧ НОМЕР_1 з липня по грудень 2019 року нараховувалась та виплачувалась відповідно до вимог чинного тоді законодавства, з урахуванням базового місяця березня 2018 року, з огляду на підвищення з 01.03.2018 посадових окладів військовослужбовців на підставі постанови Уряду від 30.08.2017 №704. Разом з тим, зауважив, що право на виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям виникло лише у грудні 2018 року, оскільки величина індексу споживчих цін з 01.03.2018 до 30.11.2018 не перевищила порогу інфляції у розмірі 103 відсотки. За таких обставин, представник ВЧ НОМЕР_1 вважає, що при обчисленні індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 23.07.2019 до 28.12.2019 його права та інтереси не було порушено, а тому підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає. Крім того, представник відповідача-2 стверджує, що позивачем пропущений строк звернення до суду із цим позовом у згаданій вище частині позовних вимог. З наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

На виконання ухвали суду від 27.09.2024, до відзиву на позовну заяву представником ВЧ НОМЕР_1 долучено додаткові докази на підтвердження нарахування й виплати позивачу грошового забезпечення у зазначений в позові спірний період.

10.10.2024, в межах визначеного судом строку, з використанням підсистеми «Електронний суд», відзив на позовну заяву подав також представник Військової академії (м. Одеса). Стверджуючи про безпідставність заявлених позовних вимог, вказав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення здійснюється індивідуально для кожного працівника (військовослужбовця) та залежить, в тому числі, від його просування по службі. Пояснив, що аналіз редакцій пункту 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 свідчить про те, що до 01.12.2015 за працівником при його переведенні на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведенні на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість зберігалася сума індексації, але тільки за умови, якщо збільшення заробітної плати є меншим від суми індексації за відповідний місяць; в іншому випадку - місяць збільшення заробітної плати стає новим базовим; після 01.12.2015 - для новоприйнятих та переведених працівників обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник, тобто після прийняття на службу або переміщення по службі має визначатися новий базовий місяць для обрахування індексації після підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. За урахуванням наведеного, нарахована позивачу індексація грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 21.07.2019 становить 0,00 грн щомісячно, а тому, на переконання представника відповідача-1, законних підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 немає. Поряд з цим, представник відповідача-1 вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду із відповідними позовними вимогами. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

До відзиву на позовну заяву представником Військової академії (м. Одеса) долучено інформацію щодо нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення у зазначений в позовній заяві спірний період.

14.10.2024, через підсистему «Електронний суд», до суду надійшов відзив ВЧ НОМЕР_4 на позовну заяву, за змістом якого представник відповідача-5 заперечив проти задоволення позову в повному обсязі. В обґрунтування заявлених заперечень зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_4 у період з 01.05.2022 до 25.05.2024, протягом якого йому нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення у розмірі, встановленому чинним законодавством (за виключенням 2023 року). При цьому, за період з 01.05.2022 до 31.12.2022 суми індексації нараховувались та виплачувались позивачу на підставі пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та постанови Уряду від 30.08.2017 №704, з урахуванням базового місяця березень 2018 року. Водночас, що стосується періоду служби з 01.01.2024 до 25.05.2024, то представник відповідача-5 вказав, що базовим місяцем для обчислення індексації грошових доходів населення з 01.01.2024 встановлено січень 2024 року, а згідно з даними опублікованих Держкомстатом щомісячних індексів споживчих цін у 2024 році, з початку вказаного року індекси споживчих цін мали наступні значення: січень 2024 - 100,4%; лютий 2024 - 100,3%; березень 2024 - 100,5%; квітень 2024 - 100,2%; травень 2024 - 100,6%. Відтак, підстави для виплати позивачу індексації за 2024 рік відсутні. З огляду на наведене, на переконання представника відповідача-5, у спірні періоди ВЧ НОМЕР_4 діяла виключно у спосіб та у порядку, які визначені нормами чинного законодавства України, а тому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, наголошуючи при цьому на пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом.

На виконання ухвали суду від 27.09.2024, до відзиву на позовну заяву представником ВЧ НОМЕР_4 долучено додаткові докази щодо розмірів нарахованого й виплаченого позивачу грошового забезпечення у зазначені в позові спірні періоди.

Крім того, 14.10.2024, через підсистему «Електронний суд», на адресу суду надійшов відзив ВЧ НОМЕР_2 на позовну заяву, у якому представник відповідача-3 не погодився із заявленим позовом та вважає його безпідставним. На підтвердження своїх доводів зазначив, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у ВЧ НОМЕР_2 у період з 28.12.2019 до 01.02.2021 та отримував грошове забезпечення у порядку, встановленому законодавством, чинним протягом вказаного періоду. Зауважив, що в силу приписів статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів, затвердженого постановою КМУ, індексація грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, що підтверджується відповідними роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України. У той же час, механізму нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. Вказав, що ВЧ НОМЕР_2 виконані усі покладені на неї обов`язки та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення у повному розмірі за період проходження військової служби з моменту наявного фінансового ресурсу у ВЧ НОМЕР_2 , а саме з січня 2021 року. Щодо позовних вимог про невключення сум індексації до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено розмір грошової допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, представник відповідача-3 пояснив, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому остання виплачувалась позивачу за період його проходження військової служби у ВЧ НОМЕР_2 у повному обсязі й, відповідно, була включена під час нарахування і виплати згаданих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення. З наведених вище підстав, представник відповідача-3 просить суд відмовити у позовних вимогах повністю.

До відзиву на позовну заяву представником ВЧ НОМЕР_2 долучено інформацію щодо нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення у зазначений в позовній заяві спірний період.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Ухвалою суду від 17.01.2025 провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 25.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотань Військової академії (м. Одеса), ВЧ НОМЕР_1 , ВЧ НОМЕР_3 та ВЧ НОМЕР_4 про залишення позову без розгляду.

В силу приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши наявні у справі матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду й вирішення спору по суті, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.07.2015 проходить військову службу у відповідних з`єднаннях та підрозділах Збройних Сил України, Міністерства оборони України, що підтверджується витягом із послужного списку особової справи майора ОСОБА_1 від 12.09.2024 (а.с.32).

Позивач є учасником бойових дій, що засвідчується копією належного йому посвідчення серії НОМЕР_5 (а.с.42).

Наказом начальника Військової академії (по стройовій частині) від 04.07.2015 №172, ОСОБА_1 зараховано 29.07.2015 на навчання до військової академії на факультет підготовки спеціалістів матеріально-технічного забезпечення академії, призначено на посаду курсанта 1 курсу навчання та присвоєно військове звання солдат; зараховано до списків особового складу військової академії та поставлено на всі види забезпечення за курсантськими нормами; установлено оклад у розмірі 154 гривні з 29.07.2015 (а.с.38).

На підставі наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 21.06.2019 №135, ОСОБА_1 , призначеного на посаду начальника речової служби ВЧ НОМЕР_1 , з 21.06.2019 знято з усіх видів забезпечення, виключено з 21.07.2019 зі списків особового складу Військової академії (м. Одеса) та вирішено вважати таким, що вибув для подальшого проходження військової служби на посаді начальника речової служби у ВЧ НОМЕР_1 . Цим же наказом позивачу надано щорічну основну відпустку за 2019 рік терміном 30 діб та одну добу на переміщення до місця проведення відпустки, з 21.06.2019 до 22.07.2019 (а.с.37).

Нарахування й виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби (навчання) у Військовій академії (м. Одеса), а саме з 29.07.2015 до 21.07.2019, здійснювались відповідачем-1, що не є спірними обставинами у даній справі.

Відповідно до витягу наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.07.2019 №207, лейтенанта ОСОБА_1 (…) з 23.07.2019 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с.111).

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2019 №365 вирішено лейтенанта ОСОБА_1 (…) вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби (…). З 28.12.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.110).

Нарахування й виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби у ВЧ НОМЕР_1 , а саме з 23.07.2019 до 28.12.2019, здійснювались відповідачем-2, що не являється спірними обставинами у цій справі.

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.12.2019 №373, лейтенанта ОСОБА_1 (…) з 28.12.2019 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с.177).

У свою чергу, на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2021 №32, вирішено лейтенанта ОСОБА_1 (…) вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у ВЧ НОМЕР_3 (…). З 01.02.2021 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.178).

Нарахування й виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби у ВЧ НОМЕР_2 , а саме з 28.12.2019 до 01.02.2021, здійснювались відповідачем-3, що не оспорюється сторонами справи.

У період з 02.02.2021 до 30.04.2022 ОСОБА_1 проходив військову службу у складі ВЧ НОМЕР_3 на посаді начальника речової служби тилу, де й отримував належне йому грошове забезпечення, що узгоджується зі змістом витягу з послужного списку позивача від 12.09.2024, відзиву відповідача-4 на позовну заяву і довідок ВЧ НОМЕР_3 про розмір грошового забезпечення позивача за вказаний період (а.с.83, 84-85, 86).

Означені вище обставини встановлено також у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 в адміністративній справі №200/6613/24, яке набрало законної сили 13.01.2025 (згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень).

З 01.05.2022 ОСОБА_1 проходив військову службу у складі ВЧ НОМЕР_4 на посаді начальника речової служби тилу, що підтверджується витягом з послужного списку позивача та визнається ВЧ НОМЕР_4 у відзиві на позовну заяву.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 25.05.2024 №149, вирішено майора ОСОБА_1 (…) вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця, м. Київ. З 25.05.2024 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (…) (а.с.33).

Протягом вказаного періоду позивач перебував на грошовому забезпеченні у відповідача-5, що не є спірними обставинами у справі та визнається сторонами.

При цьому, згідно з витягом із послужного списку особової справи майора ОСОБА_1 від 12.09.2024, позивач перебуває на військовій службі «по теперішній час» (тобто по дату видачі цього документа 12.09.2024).

17.09.2024 позивач звернувся до відповідача-1 із письмовою заявою щодо нарахування та виплати належної йому індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 21.07.2019, а також надання інформації (відомостей) про розмір фактично нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення за вказаний період.

У відповідь на вказаний запит, Військова академія (м. Одеса) листом від 20.09.2024 №6/21/1064 повідомила ОСОБА_1 , що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України з січня 2016 року по листопад 2018 року у Міністерства оборони України не було. Крім того, вказала, що оскільки Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, не передбачає механізму нарахування й виплати індексації за попередні періоди, та позивач не оскаржував наказ про його виключення зі списків особового складу військової академії, то підстави і фінансовий ресурс для виплати йому індексації грошового забезпечення відсутні (а.с.34-35).

Вважаючи протиправними дії (бездіяльність) відповідачів щодо порядку нарахування й виплати індексації (індексації-різниці) грошового забезпечення за спірні періоди, позивач звернувся до суду з цим позовом з метою захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Основного Закону України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (…).

За змістом преамбули Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII), цей Закон відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній та політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 1-2 вказаного Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Положеннями частини другої статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 цього ж Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

Так, відповідно до статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Кабінет Міністрів України може встановлювати інші об`єкти індексації, що не передбачені частиною першою цієї статті.

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону №1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

У свою чергу, підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ.

При цьому, судом установлено, що частина перша вказаної статті у початковій редакції передбачала, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII (далі Закон №911-VIII), який набрав чинності 01.01.2016, у частині першій статті 4 Закону №1282-ХІІ цифри «101» замінено цифрами «103».

Тож, з 01.01.2016 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотки.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частини друга-четверта статті 4 Закону №1282-XII).

Частиною першою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону №1282-XII).

Положеннями частини сьомої статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно частин першої та другої статті 6 Закону №1282-XII, у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення, який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників (далі Порядок №1078).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078, виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме:

1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів;

2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (…).

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговості його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці населення. За вимогами вказаних вище нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, в тому числі, й для військовослужбовців.

Аналіз наведених вище нормативно-правових актів, за відсутності затвердженого законодавцем окремого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, дає усі підстави для нарахування й виплати такої індексації у встановленому Урядом України порядку, а саме Порядку №1078.

Суд констатує, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною такого грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

За приписами частини другої статті 6 КАС України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 №3477-IV, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Так, у рішенні по справі «Кечко проти України» ЄСПЛ відзначив, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

З огляду на викладене, суд зазначає, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у позивача права на нарахування й виплату індексації грошового забезпечення, що є предметом спору у даній справі.

А тому, твердження Військової академії (м. Одеса), викладені у листі-відповіді від 20.09.2024 №6/21/1064, та ВЧ НОМЕР_2 , наведені у відзиві на позовну заяву, щодо відсутності можливості виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за спірні періоди у межах наявного фінансового ресурсу не заслуговують на увагу суду.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання Військової академії (м. Одеса) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 01.03.2018 до 21.07.2019.

Суд звертає увагу, що пунктом 1-1 Порядку №1078 (у редакції до 15.12.2015) передбачалося, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

А нормами пункту 5 Порядку №1078 (у редакції до 15.12.2015) було установлено, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Поряд з тим, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09.12.2015 №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі Постанова №1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації заробітної плати та інших доходів населення. Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно з Пояснювальною запискою до проекту Постанови №1013, мета цього акта полягала у внесенні змін до умов оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери, органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, а також забезпечення єдиного підходу до проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників.

Пунктом 2 Постанови №1013 внесені зміни, зокрема, до Порядку №1078. За змістом згаданої вище Пояснювальної записки, ці зміни передбачали:

- «здійснення обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу та зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник. Отже, змінюється механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати, при цьому вилучається застосування терміну «базовий місяць»;

- «зменшення розміру індексації заробітної плати у разі підвищення тарифних ставок (окладів), якщо розмір їх підвищення не перевищує величину індексації (чинний механізм передбачає зменшення індексації не тільки при підвищенні тарифних ставок (окладів), а і у разі збільшення доплат та надбавок, що призводить до нарахування різних сум індексації для працівників, які займають однакові посади)».

Крім цього, пунктами 1, 3 Постанови №1013 установлено, зокрема, що:

- підвищуються посадові оклади з 01.12.2015 працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;

- підвищуються з 01.12.2015 на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;

- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;

- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів вжити заходів для підвищення з 01.12.2015 розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;

- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку №1078.

Отже, Постановою №1013 з 01.12.2015 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Пунктом 3 цієї постанови вирішено підвищити розміри посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також переглянути постійні додаткові виплати, щоб розмір підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. За рахунок цього мала б «обнулитися» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого непідвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається із січня 2016 року відповідно до Порядку №1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою №1013.

У цьому контексті системний та цільовий способи тлумачення норм Постанови №1013 дають підстави для висновку про те, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації саме заробітної плати працівникам, яким були підвищені оклади з 01.12.2015.

Водночас, норми Постанови №1013 не встановлювали підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а отже січень 2016 року не став для позивача «місяцем підвищення доходу», з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення, для цілей застосування Порядку №1078 (зі змінами, внесеними Постановою №1013).

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 21.03.2023 у справі №620/7687/21, від 22.03.2023 у справі №380/1730/22 та від 23.03.2023 у справі №400/3826/21.

Разом з тим, до числа основних змін, які внесені Постановою №1013 до Порядку №1078 та пов`язані з індексацією грошового забезпечення військовослужбовців, слід віднести нову редакцію пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, окремими положеннями яких було установлено таке:

- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків;

- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення;

- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник.

Порівняльний аналіз наведених положень свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою №1013, з 01.12.2015 почали діяти єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення чи виходу на роботу.

Внаслідок таких змін Порядок №1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015, не містить поняття «базовий місяць» та передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.

Суд зауважує, що для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.

Місяць підвищення доходу це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таке визначення висновується із системного аналізу пункту 5 Порядку №1078 у редакції Постанови №1013.

Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож, з 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.

У цьому полягає одна з основних відмінностей поняття «місяць підвищення доходу» від терміну «базовий місяць», оскільки визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.

Водночас, вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження поняття «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.

Отже, з урахуванням наведених нормативних положень, відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

При цьому, системний спосіб тлумачення приписів Постанови №1013, у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, дають суду підстави дійти висновку про те, що для проведення індексації грошового забезпечення позивача відповідачу-1 з 01.12.2015 належало переглянути «базовий місяць», визначений за старими правилами, змінивши його на «місяць підвищення доходу», тобто на місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, займаною позивачем.

Суд звертає увагу, що у період до 28.02.2018 схеми посадових окладів військовослужбовців визначались постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Вказана постанова була чинною з 01.01.2008 до 01.03.2018.

У свою чергу, з 01.03.2018 відбулась зміна грошового забезпечення військовослужбовців у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704), якою затверджено, зокрема, нову тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також нову схему тарифних коефіцієнтів за посадами курсантів вищих військових навчальних закладів.

Це стало підставою для зміни місяця підвищення доходу (базового місяця) у цілях нарахування індексації військовослужбовцям з січня 2008 року на березень 2018 року.

Суд зазначає, що Порядок №1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи «поточної» та «індексації-різниці». Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право працівника на її отримання виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 встановлений у розмірі 103 відсотки (абзац другий пункту 1-1, абзац шостий пункту 5 Порядку №1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци другий, п`ятий пункту 4 Порядку №1078).

У цьому контексті суд зауважує, що у даній справі правовідносини щодо нарахування й виплати ОСОБА_1 поточної індексації за період з 01.03.2018 не є спірними.

У свою чергу, що стосується «фіксованої» суми індексації, то слід відзначити, що Закон №1282-XII і Порядок №1078 такого терміну не містять.

Цей термін містився у Додатку 4 до Порядку №1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 №526, де наводились приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте, Постановою №1013 вказаний додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і у Порядку №1078 загалом, поняття «фіксованої» суми індексації не згадується.

Натомість, з 01.12.2015 в абзацах четвертому-шостому пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про «індексацію-різницю», право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

При цьому, абзаци третій та четвертий пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися у період з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не) нараховується, а саме:

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац третій);

- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац четвертий).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково вказує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми «індексації-різниці» мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

При цьому, враховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078, суд дійшов висновку, що повноваження Військової академії (м. Одеса) щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів, зокрема, військовослужбовців, які займають посади курсантів вищих військових навчальних закладів, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації його грошового забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21 та від 06.04.2023 у справі №420/11424/21.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають суду підстави для висновку, що у березні 2018 року як місяці підвищення доходу ОСОБА_1 . Військовій академії (м. Одеса) належало вирішити питання, чи має останній право на отримання суми індексації-різниці.

Як установлено судом з матеріалів справи, відповідач-1 не нараховував і не виплачував позивачу цей вид індексації за період з 01.03.2018 до 21.07.2019.

Водночас, позивач стверджує, що має право на отримання суми індексації-різниці і що це право відповідач-1 порушив через свою протиправну бездіяльність, що свідчить про спірний характер означених обставин.

У цьому контексті суд зауважує, що з огляду на положення абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, позивач має право на отримання суми «індексації-різниці» за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Якщо ця умова наявна, то розмір належної позивачу індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення його доходу.

Отже, для правильного вирішення справи, з урахуванням заявлених позивачем вимог, необхідно з`ясувати, чи має останній право на отримання щомісячної індексації-різниці за період з 01.03.2018 до 21.07.2019.

Суд враховує, що для правильного застосування абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078 необхідно встановити:

- розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);

- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача у березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

При цьому, розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (абзац п`ятий пункту 5 Порядку №1078).

А сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку №1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати його звільнення зі служби.

У такому випадку, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078, сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Зазначені висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладеній у згаданих вище постановах, яка враховується судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України.

Поряд з цим, слід також врахувати, що як Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджена наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (втратила чинність 20.07.2018; далі Інструкція №260), так і Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (чинний з 20.07.2018; далі Порядок №260), містять положення аналогічного змісту, відповідно до яких грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий (розділ І).

При цьому, з аналізу змісту положень розділу VI Інструкції №260 та пункту 6 розділу І Порядку №260 висновується, що до складових грошового забезпечення курсантів, які не мають разового характеру, належить виключно посадовий оклад.

Так, відповідно до довідки Військової академії (м. Одеса) про грошове забезпечення курсанта ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 до 21.06.2019 від 19.09.2024 №6/67/912, розмір грошового забезпечення (грошовий дохід) позивача (без урахування виплат разового характеру) у 2018 році становив:

- у лютому 245,00 грн;

- у березні 455,00 грн (а.с.39-41).

Тобто, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А) становив 210,00 грн (455,00 245,00).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 №2246-VIII визначено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у період з 01.01.2018 до 30.06.2018 установлювався в розмірі 1762,00 грн.

За змістом листа Міністерства соціальної політики України від 28.09.2021 №5211/0/290-21/5, та, виходячи із розмірів індексів споживчих цін у період лютий-березень 2018 року, величина приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, порівняно із місяцем попереднього підвищення доходу (січень 2008 року), складає 253,3% (353,3% (наростаючий індекс споживчих цін) 100%).

Отже, сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (В) становить 4463,15 грн (1762,00 грн х 253,3% / 100).

Враховуючи, що підвищення доходу позивача в березні 2018 року склало 210,00 грн, а сума можливої індексації грошового забезпечення за березень 2018 року 4463,15 грн, то сума можливої індексації грошового забезпечення позивача за березень 2018 року перевищує розмір підвищення його доходу у вказаному місяці.

Таким чином, з огляду на приписи абзацу четвертого пункту 5 Порядку №1078, позивач має право на отримання індексації-різниці в сумі 4253,15 грн (4463,15 210,00) щомісячно, починаючи з 01.03.2018 і до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати його звільнення зі служби.

Разом з тим, як встановлено судом зі змісту довідок Військової академії (м. Одеса) від 19.09.2024 №6/67/912 та від 09.10.2024 №6/67/1007 (а.с.128), у період з 01.03.2018 до 21.07.2019 відповідачем-1 було нараховано та виплачено позивачу лише поточну індексацію у сукупному розмірі 282,82 грн, тоді як індексація-різниця грошового забезпечення ОСОБА_1 взагалі не нараховувалася і не виплачувалася протягом вказаного періоду, що, між іншим, не заперечуються й відповідачем-1 у відзиві на позовну заяву.

А тому, суд дійшов висновку, що Військова академія (м. Одеса), не нараховуючи та не виплачуючи ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до 21.07.2019, діяла не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, що свідчить про невідповідність поведінки суб`єкта владних повноважень у спірних правовідносинах критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Відтак, належним способом захисту порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача є визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 за період з 01.03.2018 до 21.07.2019.

Поряд з цим, належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивача суд вважає зобов`язання відповідача-1 нарахувати й виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 01.03.2018 до 21.07.2019.

Щодо позовних вимог у частині зобов`язання відповідача-1 здійснити нарахування та виплату належної позивачу індексації-різниці із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі Порядок №44).

За змістом пункту 1 Порядку №44 (у редакції постанови КМУ від 06.01.2005 №17, зі змінами), цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Відповідно до пунктів 2-5 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених законом (…).

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Аналіз наведених вище положень Порядку №44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, з урахуванням чинного правого регулювання та фактичних обставин даної справи, суд дійшов висновку, що нарахування та виплата позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за спірний період мають бути проведені відповідачем-1 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 27.07.2023 у справі №380/813/22 та від 27.09.2023 у справі №420/23176/21.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 23.07.2019 до 28.12.2019.

Як установлено вище судом, у зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України Постанови №704, яка набрала чинності з 01.03.2018, позивач набув право на одержання щомісячної індексації-різниці у фіксованому розмірі 4253,15 грн.

За правилами абзацу 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції від 15.03.2018, яка була чинною протягом спірного періоду), до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

З аналізу змісту наведеної норми висновується, що позивач як військовослужбовець, який набув право на отримання щомісячної індексації-різниці, має право одержувати таку індексацію щомісячно до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців або до дати його звільнення зі служби, незалежно від наявності підстав для нарахування і виплати йому сум поточної індексації, яка складається у випадку перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку №1078, і має додаватися до визначеної суми індексації-різниці.

Така позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 23.03.2023 у справі №400/3826/21, від 29.03.2023 у справі №380/5493/21 та від 06.04.2023 у справі №420/11424/21.

При цьому, суд критично оцінює посилання відповідача-1 на положення пункту 10-2 Порядку №1078 (у відповідних редакціях), як на підставу для припинення нарахування й виплати позивачу щомісячної суми індексації-різниці у зв`язку із завершенням проходження ним військової служби (навчання) та виключенням зі списків особового складу Військової академії (м. Одеса), оскільки вказаний пункт регламентує виключно порядок обчислення індексу споживчих цін для проведення поточної індексації заробітної плати (грошового забезпечення) відповідних категорій працівників (в тому числі, військовослужбовців) та не містить будь-яких правил (приписів) щодо обмеження (припинення) нарахування і виплати останнім сум індексації-різниці.

Суд відзначає, що як у березні 2018 року (місяць підвищення доходу ОСОБА_1 ), так і у період з 23.07.2019 до 28.12.2019 чинними були норми Постанови №704, якою затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а також схему тарифних коефіцієнтів за посадами курсантів вищих військових навчальних закладів, а відтак у період з березня 2018 року чергового підвищення тарифної ставки (посадового окладу) позивача як військовослужбовця не відбулось, що не заперечується й відповідачами за змістом відзивів на позов.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби або під час дії воєнного стану визнані військово-лікарськими комісіями тимчасово непридатними за станом здоров`я до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що, на підставі наказу начальника Військової академії (по стройовій частині) від 21.06.2019 №135, з 21.07.2019 ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу академії для подальшого проходження ним військової служби у ВЧ НОМЕР_1 (а.с.37).

Тобто, після закінчення проходження військової служби (навчання) у вищому військовому навчальному закладі, позивач продовжив проходити військову службу (безперервно), однак уже на визначеній для нього новій посаді (з урахуванням присвоєного військового звання «лейтенанта») у складі ВЧ НОМЕР_1 , що підтверджується також витягом із його послужного списку (а.с.32).

За правилами пункту 7 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям, які виключаються зі списків особового складу військової частини, грошове забезпечення виплачується до дня виключення включно. В наказах про виключення зі списків особового складу обов`язково зазначається про виплату одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення в разі вибуття військовослужбовців до нового місця служби за строк із дня, наступного за днем виключення зі списків особового складу військової частини, і до дня прийняття посади здійснюється за новим місцем служби в розмірі, встановленому за попереднім місцем служби, після зарахування їх на грошове забезпечення до цієї військової частини.

За час прийняття справ і посади військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, в межах строків, визначених чинним законодавством для прийняття та здавання справ і посади, виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою, виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

У разі виникнення спірних питань щодо нарахування грошового забезпечення виплата здійснюється у безспірному розмірі до вирішення питань у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, на переконання суду, по закінченню проходження військової служби (навчання) у Військовій академії (м. Одеса), з 23.07.2019 фактично відбулось переведення (переміщення) ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_1 для подальшого проходження ним військової служби, а відтак, із військової служби позивач не звільнявся.

З огляду на викладене, наявні усі підстави для висновку, що під час проходження військової служби у відповідача-2 за позивачем зберігалося право на отримання щомісячно суми індексації-різниці у фіксованому розмірі 4253,15 грн, нарахування і виплата якої, враховуючи вимоги Порядку №260, мали здійснюватись ВЧ НОМЕР_1 починаючи з дня зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу частини і до дня його виключення з таких.

У той же час, з наданої відповідачем-2 на виконання ухвали суду від 27.09.2024 довідки-розрахунку від 04.10.2024 №729/фс судом установлено, що у період з липня до грудня 2019 року ВЧ НОМЕР_1 нараховувалась та виплачувалась позивачу лише поточна індексація із застосуванням «базового місяця» березня 2018 року (а.с.109).

А тому, суд вважає, що ВЧ НОМЕР_1 , не нараховуючи та не виплачуючи ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 23.07.2019 до 28.12.2019, допустила протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим порушені права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача підлягають судовому захисту.

Відповідно, належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивача слугуватиме зобов`язання відповідача-2 нарахувати й виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 23.07.2019 до 28.12.2019, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 28.12.2019 до 01.02.2021.

З матеріалів справи судом установлено, що на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2019 №365, вирішено лейтенанта ОСОБА_1 (…) вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби (…). З 28.12.2019 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.110).

Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 28.12.2019 №373, лейтенанта ОСОБА_1 (…) з 28.12.2019 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення (а.с.177).

У свою чергу, на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2021 №32, вирішено лейтенанта ОСОБА_1 (…) вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у ВЧ НОМЕР_3 (…). З 01.02.2021 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.178).

При цьому, нарахування і виплата позивачу грошового забезпечення протягом вказаного періоду проводились відповідачем-3, що не заперечується останнім.

Відповідно до розгорнутих довідок ВЧ НОМЕР_2 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди з 28.12.2019 до 31.12.2019, з 01.01.2020 до 31.12.2020 та з 01.01.2021 до 01.02.2021, протягом вказаних періодів відповідачем-3 нараховувалась та виплачувалась позивачу лише поточна індексація, тоді як виплата сум індексації-різниці не проводилась взагалі, що не заперечується й представником ВЧ НОМЕР_2 за змістом відзиву на позовну заяву.

Суд зауважує, що як у березні 2018 року (місяць підвищення доходу ОСОБА_1 ), так і у період з 28.12.2019 до 01.02.2021 чинними були норми Постанови №704, якою затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а відтак у період з березня 2018 року чергового підвищення тарифної ставки (посадового окладу) позивача як військовослужбовця не відбулось, незважаючи на зміну займаних ним посад та місць несення військової служби.

З аналізу змісту згаданих вище наказів (витягів з наказів) слід дійти висновку, що виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 28.12.2019 та зарахування його того ж дня до списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 є нічим іншим, як переведенням (переміщенням) вказаного військовослужбовця між відповідними підрозділами (частинами) з урахуванням потреб Збройних Сил України для подальшого проходження ним військової служби у встановленому порядку, а отже, переривання проходження позивачем військової служби та, тим паче, звільнення останнього зі служби не відбулось, що стверджується, зокрема, й змістом витягу з послужного списку ОСОБА_1 .

Доказів протилежного відповідачами не доведено та судом не встановлено.

За таких обставин, слід дійти обґрунтованого висновку, що під час проходження військової служби у відповідача-3 за позивачем зберігалося право на отримання щомісячно суми індексації-різниці у фіксованому розмірі 4253,15 грн, нарахування і виплату якої мала здійснювати ВЧ НОМЕР_2 в силу вимог Порядку №1078.

Однак, враховуючи положення пункту 7 розділу І Порядку №260, виплата вказаної індексації-різниці мала проводитись відповідачем-3 починаючи з дня, наступного за днем виключення його зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , тобто з 29.12.2019, а не з 28.12.2019 як вважає позивач у поданій ним позовній заяві.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що ВЧ НОМЕР_2 , не нараховуючи та не виплачуючи ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 29.12.2019 до 01.02.2021, діяла не на підставі, не у межах та не у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Тому, з метою захисту порушених прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача-3 щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 за період з 29.12.2019 до 01.02.2021.

У свою чергу, задля відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 нарахувати й виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 29.12.2019 до 01.02.2021, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44.

Водночас, правові підстави для задоволення судом позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за 28.12.2019, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44, - відсутні.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ВЧ НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за період з 02.02.2021 до 30.04.2022.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2021 №32 лейтенанта ОСОБА_1 (…) вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби у ВЧ НОМЕР_3 (…); з 01.02.2021 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.178).

У період з 02.02.2021 до 30.04.2022 ОСОБА_1 проходив військову службу у складі ВЧ НОМЕР_3 на посаді начальника речової служби тилу, де й отримував належне йому грошове забезпечення, що узгоджується зі змістом витягу з послужного списку позивача від 12.09.2024, відзиву відповідача-4 на позовну заяву і довідок ВЧ НОМЕР_3 про розмір грошового забезпечення позивача за вказаний період (а.с.83, 84-85, 86).

Зокрема, довідкою ВЧ НОМЕР_3 про розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 02.02.2021 до 30.04.2022 від 04.10.2024 №3296/фс підтверджується, що протягом означеного періоду відповідачем-4 нараховувалась та виплачувалась позивачу лише поточна індексація, тоді як виплата сум індексації-різниці не проводилась взагалі, що не заперечується й представником ВЧ НОМЕР_3 у відзиві на позовну заяву.

Суд констатує, що як у березні 2018 року (місяць підвищення доходу ОСОБА_1 ), так і у період з 02.02.2021 до 30.04.2022 чинними залишалися норми Постанови №704, якою затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а відтак у період з березня 2018 року до дня виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 чергового підвищення тарифної ставки (посадового окладу) позивача як військовослужбовця не відбулось, незважаючи на зміну займаних ним посад та місць несення військової служби.

Аналіз змісту наявних у матеріалах справи письмових доказів дає суду усі підстави для висновку, що виключення ОСОБА_1 01.02.2021 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_2 та зарахування його з 02.02.2021 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 також є переведенням (переміщенням) позивача як військовослужбовця між відповідними підрозділами (частинами) Збройних Сил України, здійсненим з незалежних від нього підстав (за рішенням командування) для подальшого проходження ним військової служби у встановленому порядку. А тому, на переконання суду, як переривання проходження позивачем військової служби, так і звільнення його зі служби не відбулось, що узгоджується, в тому числі, зі змістом витягу з послужного списку ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи безперервний характер проходження позивачем військової служби, суд вважає, що у спірний період останній мав право на отримання щомісячно суми індексації-різниці у фіксованому розмірі 4253,15 грн, обов`язок щодо нарахування і виплати якої покладався на ВЧ НОМЕР_3 в силу вимог Порядку №1078, чого, однак, зроблено не було.

Тому, таку бездіяльність відповідача-4 суд розцінює як протиправну, а заявлені позивачем в межах даної справи позовні вимоги щодо зобов`язання ВЧ НОМЕР_3 нарахувати й виплатити йому індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 02.02.2021 до 30.04.2022, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44, як належний спосіб відновлення порушених прав та інтересів позивача, у зв`язку з чим такі позовні вимоги підлягають задоволенню судом.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання ВЧ НОМЕР_3 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю за періоди з 01.05.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024.

Матеріалами справи стверджено, а ВЧ НОМЕР_4 визнається, що з 01.05.2022 ОСОБА_1 проходив військову службу на посадах у складі ВЧ НОМЕР_4 , де й отримував відповідне грошове забезпечення, що також підтверджується витягом з послужного списку позивача.

На підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 25.05.2024 №149, ОСОБА_1 (…) вирішено вважати таким, що справи та посаду здав і вибув до нового місця, м. Київ. З 25.05.2024 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (…) (а.с.33).

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_4 про нараховане та виплачене майору ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду за період проходження служби з 01.05.2022 до 25.05.2024 (…) від 10.10.2024 №1634/ФЕС/4907, під час проходження позивачем військової служби у складі ВЧ НОМЕР_4 у відповідні періоди йому нараховувалась та виплачувалась лише поточна індексація, загальна сума якої склала 9829,65 грн (а.с.157).

Вирішуючи питання щодо наявності у позивача права на отримання індексації-різниці за згадані вище періоди, суд враховує, що як у березні 2018 року (місяць підвищення доходу ОСОБА_1 ), так і у період з 01.05.2022 до 25.05.2024 чинними залишалися норми Постанови №704, якою затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, а відтак у період з березня 2018 року до дня виключення позивача зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_4 чергового підвищення тарифної ставки (посадового окладу) позивача як військовослужбовця не відбулось, незважаючи на зміну займаних ним посад та місць несення військової служби.

Оцінюючи зміст наявних у справі доказів, суд вважає, що виключення ОСОБА_1 30.04.2022 зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 з наступним зарахуванням його з 01.05.2022 до списків особового складу ВЧ НОМЕР_4 є за своєю суттю переведенням (переміщенням) позивача як військовослужбовця між відповідними підрозділами (частинами) Збройних Сил України, здійсненим з незалежних від нього підстав (за рішенням командування) для подальшого проходження ним військової служби у встановленому порядку. А тому, на переконання суду, жодного переривання проходження позивачем військової служби, як і звільнення його зі служби, не відбулось, підтвердженням чого слугує, зокрема, витяг з послужного списку ОСОБА_1 .

Доказів протилежного відповідачами не надано та судом не встановлено.

За таких обставин, слід дійти обґрунтованого висновку, що під час проходження військової служби у відповідача-5 за позивачем зберігалося право на отримання щомісячно суми індексації-різниці у фіксованому розмірі 4253,15 грн, нарахування і виплату якої мала здійснювати ВЧ НОМЕР_4 в силу вимог Порядку №1078.

Проте, суд звертає увагу, що такі нарахування і виплату відповідач-5 мав здійснювати не протягом усього періоду проходження позивачем служби у складі ВЧ.

Так, відповідно до абзацу вісімнадцятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-IX (далі Закон №2710-IX), зупинено на 2023 рік дію Закону №1282-XII.

Суд зауважує, що вказана норма є чинною та не визнавалась неконституційною.

Отже, підприємства, установи, організації у 2023 році звільнені від обов`язку здійснювати нарахування та виплату індексації доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення). Обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.

Сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і, відповідно до закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті, однак це не спростовує того факту, що на 2023 рік зупинено дію Закону №1282-XII на підставі приписів абзацу вісімнадцятого пункту 3 Прикінцевих положень Закону №2710-IX, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин у даній справі.

При цьому, оскільки дію Закону №1282-XII зупинено на 2023 рік, то підзаконний нормативно-правовий акт Порядок №1078, прийнятий на виконання вимог частини другої статті 6 Закону №1282-XII, також не застосовується протягом 2023 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.06.2024 у справі №200/2319/23.

У той же час, Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-IX подібного обмеження не містить, а тому, починаючи з 01.01.2024, обов`язок підприємств, установ та організацій щодо нарахування й виплати індексації грошових доходів, зокрема, оплати праці (грошового забезпечення) відновлено.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-5, не нарахувавши та не виплативши позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення за періоди з 01.05.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024, допустив протиправну бездіяльність, у зв`язку з чим порушені права, свободи та охоронювані законом інтереси позивача підлягають судовому захисту.

У свою чергу, належним і ефективним способом відновлення порушених прав та інтересів позивача є зобов`язання відповідача-5 нарахувати й виплатити позивачу індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 в сумі 4253,15 грн щомісячно за періоди з 01.05.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку №44, а відтак, у цій частині позовні вимоги також слід задовольнити.

Що стосується позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок підйомних допомог, грошових допомог на оздоровлення та матеріальних допомог для вирішення соціально-побутових питань, виплачених позивачу у період 2018-2022 років, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №260 (у редакції, чинній протягом вказаного вище періоду), до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

- винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту);

- допомоги.

Положеннями підпункту 3 пункту 5 Постанови №704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Наведене узгоджується зі змістом пунктів 1, 6 розділу XXIII Порядку №260, відповідно до яких військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Випускникам військових навчальних закладів із числа осіб, які до зарахування до військового навчального закладу не мали військових звань, та військовослужбовців строкової військової служби, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу за 12 тарифним розрядом, установленим у додатку 1 до постанови № 704, окладу за військовим званням і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, на які вони мають право на день вибуття у відпустку.

У свою чергу, згідно з пунктами 1, 7 розділу XXIV Порядку №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги затверджений наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.02.2018 за №247/31699 (далі Порядок №45).

Так, пунктом 1 Порядку №45 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується, зокрема, підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби.

За правилами пункту 2 цього Порядку, право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:

- на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;

- на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;

- на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військове звання та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації їх місця проживання у населеному пункті за новим місцем військової служби військовослужбовця (розташованому поблизу місця служби військовослужбовця).

Виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат (пункт 3 Порядку №45).

З огляду на наведене, слід дійти висновку, що підйомна допомога, грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є складовими грошового забезпечення військовослужбовців, а відтак, враховуючи викладені вище норми Закону №1282-XII і Порядку №1078, а також зроблені на їх підставі висновки суду, такі допомоги (у разі їх виплати на користь військовослужбовця) підлягають індексації у встановлено законодавством порядку.

Оцінюючи підставність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, суд зауважує, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

В силу положень частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Стверджуючи про протиправність дій Військової академії (м. Одеса) щодо порядку обчислення грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2018 році, позивач вказав, що при визначенні розміру такої допомоги у складі місячного грошового забезпечення, з якого вона обраховується, відповідачем-1 не врахована індексація.

Натомість, представник Військової академії (м. Одеса) у відзиві на позовну заяву такі обставини заперечує та вважає вимоги позивача безпідставними.

Суд зауважує, що долучена до позовної заяви довідка Військової академії (м. Одеса) про грошове забезпечення курсанта ОСОБА_1 за період з 29.07.2015 до 21.07.2019 від 19.09.2024 №6/67/912 не містить будь-яких відомостей що нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік.

Вказана обставина не підтверджується також і довідкою відповідача-1 від 09.10.2024 №6/67/1007, долученою ним до відзиву на позовну заяву.

А тому, суд дійшов висновку, що за відсутності належних та допустимих доказів фактичного нарахування й виплати відповідачем-1 на користь позивача грошової допомоги на оздоровлення за 2018 рік, правові підстави для задоволення позовних вимог щодо перерахунку такої допомоги з урахуванням індексації відсутні.

Вважаючи протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо порядку обчислення підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2019 році, позивач стверджує, що при визначенні розміру таких допомог у складі місячного грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, відповідачем-2 не була врахована індексація.

Так, наявним у матеріалах справи витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.12.2019 №365 підтверджується, що у період проходження ОСОБА_1 військової служби у складі вказаної ВЧ, ним було отримано грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік (а.с.110).

Разом з тим, суд відзначає, що долучена представником відповідача-2 до відзиву на позовну заяву довідка-розрахунок індексації грошового забезпечення лейтенанта ОСОБА_1 за період з 23.07.2019 до 28.12.2019 від 04.10.2024 №729/фс не містить жодних відомостей (детального розрахунку), які б могли достеменно підтвердити врахування ВЧ НОМЕР_1 індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого нею проведено обрахунок розмірів виплачених позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік (а.с.109).

За таких обставин, суд вважає, що відповідач-2 як суб`єкт владних повноважень не виконав свого процесуального обов`язку доказування правомірності його поведінки (рішень, дій) у спірних правовідносинах, а відтак, вимоги позивача у частині визнання протиправними дій і зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум підлягають задоволенню судом.

У той же час, що стосується перерахунку підйомної допомоги за 2019 рік з урахуванням індексації, то суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів нарахування й виплати відповідачем-2 на користь ОСОБА_1 вказаної допомоги, у зв`язку із чим у цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.

Стверджуючи про протиправність дій ВЧ НОМЕР_2 щодо порядку обчислення підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2020 році, позивач зазначив, що при визначенні розміру таких допомог у складі місячного грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, відповідачем-3 не врахована індексація.

З витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2021 №32 судом установлено, що у період проходження ОСОБА_1 військової служби у складі ВЧ НОМЕР_2 , ним було отримано грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік (а.с.178).

Водночас, долучена представником відповідача-3 до відзиву на позовну заяву розгорнута довідка про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 до 31.12.2020 не містить будь-яких відомостей щодо врахування/неврахування ВЧ НОМЕР_2 індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого нею проведено обрахунок розмірів виплачених позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік (а.с.180).

Більше того, суд вважає, що вказана довідка відповідача-3 суперечить витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.02.2021 №32, позаяк, виходячи з її змісту, згадані вище допомоги взагалі не виплачувались позивачу у 2020 році. А тому, суд не може вважати таку довідку належним і достовірним письмовим доказом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ВЧ НОМЕР_2 як суб`єкт владних повноважень не виконала свого процесуального обов`язку доказування правомірності її поведінки (рішень, дій) у спірних правовідносинах, а відтак, вимоги позивача у частині визнання протиправними дій і зобов`язання ВЧ НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум підлягають до задоволення судом.

Поряд з цим, що стосується перерахунку підйомної допомоги за 2020 рік з урахуванням індексації, то суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази нарахування й виплати відповідачем-3 на користь позивача вказаної допомоги протягом 2020 року, у зв`язку із чим у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог у цій частині.

Вважаючи протиправними дії ВЧ НОМЕР_3 щодо порядку обчислення підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2021 році, позивач стверджує, що при визначенні розміру таких допомог у складі місячного грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, відповідачем-4 не була врахована індексація.

Так, наявною у матеріалах справи довідкою ВЧ НОМЕР_3 про доходи ОСОБА_1 від 05.10.2024 №3303фс підтверджується, що у період проходження позивачем військової служби у складі ВЧ НОМЕР_3 ним було отримано матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік (у грудні 2021 року) та грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік (у квітні 2022 року) (а.с.86).

Факт нарахування й виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік засвідчується також і витягом з розрахунково-платіжної відомості №160, долученої представником відповідача-4 до відзиву на позовну заяву (а.с.88).

Разом з тим, суд відзначає, що довідка ВЧ НОМЕР_3 від 05.10.2024 №3303фс не містить жодних відомостей (детального розрахунку), які б могли достеменно підтвердити врахування ВЧ НОМЕР_3 індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого нею проведено обрахунок розміру виплаченої позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач-4 як суб`єкт владних повноважень не виконав свого процесуального обов`язку доказування правомірності його поведінки (рішень, дій) у спірних правовідносинах, а відтак, вимоги позивача у частині визнання протиправними дій і зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір такої допомоги, та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум слід задовольнити.

Водночас, що стосується перерахунку підйомної допомоги за 2021 рік та грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік з урахуванням індексації, то суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи будь-яких доказів нарахування й виплати відповідачем-4 на користь ОСОБА_1 вказаних допомог у відповідному періоді (2021 рік), у зв`язку із чим у цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.

Стверджуючи про протиправність дій ВЧ НОМЕР_4 щодо порядку обчислення підйомної допомоги, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2022 році, позивач вказав, що при визначенні розміру таких допомог у складі місячного грошового забезпечення, з якого вони обраховуються, відповідачем-5 не врахована індексація.

Оцінюючи такі доводи, суд зазначає, що змістом довідки ВЧ НОМЕР_4 про нараховане та виплачене майору ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду за період проходження служби з 01.05.2022 до 25.05.2024 (…) від 10.10.2024 №1634/ФЕС/4907 підтверджується, зокрема, що у вересні 2022 року позивачу була виплачена підйомна допомога (24718,13 грн), у листопаді 2022 року грошова допомога на оздоровлення за 2022 рік (25402,60 грн) та у грудні 2022 року матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік (25402,60 грн) (а.с.157).

Однак, згідно з вказаною довідкою, нарахування й виплату таких допомог ВЧ НОМЕР_4 здійснено без урахування індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого проведено обрахунок їх розмірів.

Наведене дає суду підстави для висновку, що при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 спірних допомог ВЧ НОМЕР_4 не виконала обов`язку, покладеного на неї Законом №1282-XII і Порядком №1078, а тому, такі дії відповідача-5 слід визнати протиправними.

Відповідно, з метою відновлення порушених прав та інтересів позивача, відповідача-5 слід зобов`язати здійснити перерахунок і виплату позивачу підйомної допомоги, виплаченої у 2022 році, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд наголошує, що у цій справі повноваження відповідачів не є дискреційними, оскільки у даному випадку є лише один правомірний і законно-обґрунтований варіант поведінки суб`єктів владних повноважень нарахувати та виплатити позивачу індексацію (індексацію-різницю) грошового забезпечення.

З даного приводу Верховний Суд неодноразово зазначав, що дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може». У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

На основі усталеної практики тлумачення поняття «дискреційних повноважень» та з огляду на об`єкти, підстави й умови для проведення індексації, що встановлені статтями 2, 4 Закону №1282-XII, пунктами 1-1, 2, 5, 10-2 Порядку №1078, суд дійшов висновку про те, що повноваження відповідачів стосовно визначення березня 2018 року місяцем підвищення доходу позивача, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації його грошового забезпечення у період з 01.03.2018, а також розрахунку різниці між сумою можливої індексації у березні 2018 року і розміром підвищення доходу позивача не є дискреційними.

Цей висновок пояснюється тим, що місяць підвищення доходу для такої індексації визначається нормативно і залежить тільки від місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займав позивач. Відповідно, зростання інших постійних складових грошового забезпечення, без підвищення таких ставок (окладів), не має наслідком зміну місяця підвищення доходу позивача у спірні періоди. Відтак, відповідачі не наділені повноваженнями діяти на свій розсуд, обираючи місяцем підвищення доходу інакший місяць, ніж той, у якому востаннє відбулося підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку обіймав позивач.

Інші доводи та аргументи сторін не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи по суті.

Положеннями частини першої статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Також, згідно з пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За правилами частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

На підставі вищевикладеного, зважаючи на встановлені у ході судового розгляду справи обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі як суб`єкти владних повноважень частково довели правомірність своєї поведінки у спірних правовідносинах. У той же час, доводи та аргументи позивача, якими останній обґрунтовував заявлені ним позовні вимоги, також знайшли своє часткове підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позов слід задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України у суду відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших судових витрат не надано.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса), Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової академії (м. Одеса) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, за період з 01.03.2018 до 21.07.2019.

Зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 01.03.2018 до 21.07.2019, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, за період з 23.07.2019 до 28.12.2019.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 23.07.2019 до 28.12.2019, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо визначення ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2019 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2019 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, за період з 29.12.2019 до 01.02.2021.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 29.12.2019 до 01.02.2021, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо визначення ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2020 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, за період з 02.02.2021 до 30.04.2022.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за період з 02.02.2021 до 30.04.2022, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_3 щодо визначення ОСОБА_1 розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір такої допомоги, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_4 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, за періоди з 01.05.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, в сумі 4253,15 грн щомісячно за періоди з 01.05.2022 до 31.12.2022 та з 01.01.2024 до 25.05.2024, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до вимог Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_4 щодо визначення ОСОБА_1 розмірів підйомної допомоги, виплаченої у 2022 році, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату підйомної допомоги, виплаченої у 2022 році, грошової допомоги на оздоровлення за 2022 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік з врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 25 березня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Військова академія (м.Одеса) (дорога Фонтанська, буд. 10, м. Одеса, Одеська обл., 65009, ЄДРПОУ/РНОКПП 24983020) Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_7 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_9 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_4 ( АДРЕСА_5 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_10 )

Суддя С.А. Борискін