Справа № 200/540/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року Справа№200/540/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області, в якому позивач просить суд, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ПФУ №22 від 15.11.2024 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області визначити ОСОБА_1 стаж роботи на посаді судді 29 років 27 днів та розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 68% суддівської винагороди працюючого судді, виходячи зі стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді 21 рік 8 місяців 04 дні, 3 роки стажу роботи в галузі права, 1 рік 11 місяців 11 днів періоду проходження строкової військової служби, 2 роки 5 місяців 12 днів, як половина строку навчання на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 09 жовтня 2024 року виходячи із 29 повних років суддівського стажу в розмірі 68% суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 лютого 2003 року Указом Президента України позивача призначено суддею Волноваського районного суду Донецької області. 18 вересня 2023 року позивач був відряджений для здійснення правосуддя до Броварського міськрайонного суду Київської області. Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області №26с-к від 18.09.2023 року позивача зараховано до штату суду на посаду судді, строком на один рік, як такого що перебуває у відрядженні. Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області №15с-к від 11.06.2024 року позивачу продовжено на один рік строк відрядження з 18.09.2023 року по 17.09.2025 року. Рішенням Вищої ради правосуддя №2916/0/15-24 від 03.10.2024 року позивача звільнено у відставку з посади судді Волноваського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2024 року позивача відраховано зі штату суду.

05.11.2024 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії. Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Волинській області та прийнято рішення від 15.11.2024 року №22 , яким позивача переведено з 09.10.2024 року з пенсії по інвалідності на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

У зв`язку із незгодою з рішенням пенсійного органу позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Волинській області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням відкоригувати дані його загального трудового стажу та спеціального стажу, що дає право на щомісячне грошове утримання судді у відставці.

Відповідно до рішення від 15.11.2024 року №22 про перерахунок пенсії, з 09.10.2024 року позивачу нараховано довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку загального стажу роботи на посаді судді 21 рік 06 місяців 27 днів без врахування стажу роботи в галузі права не менш як три роки, без врахування служби в армії та без врахування навчання у вищому юридичному навчальному закладі. Таким чином процент розрахунку пенсії від заробітку з урахуванням стажу став 52%.

Однак, відповідно до довідки про стаж, врахований для визначення права на пенсію, загальний трудовий стаж з урахуванням періоду проходження строкової військової служби та навчання у вищому навчальному закладі, становить 41 рік 09 місяців 12 днів, що не відповідає дійсному стажу роботи позивача.

Відповідно до записів періодів роботи позивача, наявних в трудовій книжці, після здобуття повної вищої освіти, позивач з 12.02.1996 року по 02.09.1996 року, з 24.07.1997 року по 23.12.1997 року, з 24.12.1997 року по 16.02.2000 року, з 17.02.2000 року по 31.07.2000 року працював на посадах юрисконсульта МВКП «Союз», КСП «Ольгинське», ВКФ «Шанс», КАП «»Любава» відповідно. З 01.08.2000 року по 08.10.2001 року обіймав посаду начальника юридичного відділу ВАТ «Новотроїцьке рудоуправління», з 10.10.2001 року по 11.02.2003 року виконував обов`язки арбітражного керуючого, що входить на думку позивача в стаж роботи в галузі права.

Таким чином позивач вважає, що наявні підстави для зарахування до стажу роботи на посаді судді трьох років роботи в галузі права відповідно до ч.2 ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Позивач вважає, що станом на день звільнення загальний стаж роботи позивача на посаді судді становить 29 років 00 місяців 27 днів, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а тому загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку повинен складати 68%.

Відповідач Головне управління пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, зазначив, що позивач перебував на обліку в Головному управлінні та отримував пенсію по інвалідності, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV.

21.10.2024 ОСОБА_1 звернувся до органів Фонду з заявою № 12404 про переведення з одного виду пенсії на інший (призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці). Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяв позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. За результатами розгляду зазначеної заяви прийнято рішення про відмову в перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці від 30.10.2024 № 22 у зв`язку з тим, що до заяви не додано розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

05.11.2024 ОСОБА_1 повторно звернувся з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший (призначення щомісячного довічного грошового утримання). Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області. За результатами розгляду даної заяви Відповідачем-2 прийнято рішення про переведення з одного виду пенсії на інший (з 09.10.2024 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці).

За даними електронної пенсійної справи стаж роботи позивача на посаді судді становить 21 рік 06 місяців 27 днів. Відповідно до частини 3 статті 142 Закону № 1402 щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Таким чином, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 склав 52% суддівської винагороди працюючого судді.

Також зазначено, що Головне управління не приймало рішення щодо призначення щомісячного грошового утримання судді у відставці та не здійснювало розрахунок стажу позивача. Перебування ОСОБА_1 на обліку в Головному управлінні, за умови, якщо зазначений орган Фонду не вчиняв дій, не приймав індивідуальний акт та не допустив бездіяльності щодо позивача, не може бути підставою для визнання Головного управління належним відповідачем у даній справі та покладення на нього обов`язку вчинити певні дії щодо позивача.

Відповідач Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував, зазначив, що 05.11.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший (призначення щомісячного довічного грошового утримання). Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.

Розглянувши заяву позивача з доданими до неї документами, рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області № 22 від 15 листопада 2024 року позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 % винагороди судді у відставці.

Стаж роботи на посаді судді становить 21 рік 06 місяців та 27 днів.

До стажу роботи на посаді суддівського стажу при призначенні довічного грошового утримання не враховано період служби в Збройних Силах з 11 листопада 1981 року по 21 жовтня 1983 року, половини періоду навчання, періоди роботи на посадах юрисконсульта з 24 грудня 1997 року по 16 лютого 2000 року в КАВП Любава, з 17 лютого 2000 року по 08 жовтня 2001 року в концерні Укррудпром, з 10 жовтня 2001 року по 11 лютого 2003 року арбітражний керуючий Новотроїцького рудоуправління.

Відповідач вважає, що у спірних правовідносинах, діяв правомірно, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його дії не можна вважати протиправними.

Позивачем до суду надана відповідь на відзив, у якій останній ще раз навів доводи, що були ним наведені у позові, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Ухвалою суду від 29 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, провадження у справі відкрито, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 04 березня прийнято до розгляду заяву про зміну предмету позову у справі №200/540/25.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який було неодноразово продовжено та який триває станом на дату розгляду даної справи.

02 березня 2022 року опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 року Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до статті 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 .

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач працював, зокрема:

- 06.02.1991 року - обраний директором МВКП «Союз» м. Волноваха;

- 12.02.1996 року звільнений за переведенням в ВАТ «Новотроїцьке рудоуправління»;

- 12.02.1996 року прийнятий юрисконсультом у юридичний відділ МВКП «Союз»;

- 02.09.1996 року звільнений за переведенням до КСП «Ольгинське»;

- 04.09.1996 року прийнятий заступником голови з комерційно-фінансової діяльності за переведенням з ВАТ «Новотроїцьке рудоуправління»;

- 15.07.1997 року звільнений у зв`язку з переведенням до ВКФ «Шанс»;

- 24.07.1997 року прийнятий юрисконсультом по переведенню в ВКФ «Шанс»;

- 23.12.1997 року звільнений у зв`язку з переведенням до КАП «»Любава»;

- 24.12.1997 року прийнятий юрисконсультом за переведенням у КАП «»Любава»;

- 16.02.2000 року звільнений у зв`язку з переведенням до ВАТ «Новотроїцьке рудоуправління»;

- 17.02.2000 року - прийнятий юрисконсультом за переведенням у ВАТ «Новотроїцьке рудоуправління»;

- 01.08.2000 року переведений на посаду начальника юридичного відділу ВАТ «Новотроїцьке рудоуправління»;

- 08.10.2001 року звільнений за згодою сторін;

- 10.10.2001 року приступив до виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора);

- 11.02.2003 року припинив діяльність арбітражного керуючого у зв`язку з призначенням суддею Волноваського районного суду Донецької області;

- 12.02.2003 року призначено суддею Волноваського районного суду Донецької області;

- 18.09.2008 року обрано безстроково суддею Волноваського районного суду Донецької області;

- 05.04.2011 року призначено головою Волноваського районного суду Донецької області;

- 06.04.2014 року - призначено головою Волноваського районного суду Донецької області;

- 06.04.2015 року - призначено головою Волноваського районного суду Донецької області;

- 07.04.2017 року - призначено головою Волноваського районного суду Донецької області;

- 06.04.2020 року - призначено головою Волноваського районного суду Донецької області;

- 18.09.2023 року зараховано до штату Броварського міськрайонного суду Київської області на посаду судді строком на один рік, як такого що відряджений для здійснення правосуддя;

- 11.06.2024 року продовжено на один рік строк відрядження для здійснення правосуддя з 18.09.2024 року по 17.09.2025 року;

- 08.10.2024 року відраховано зі штату Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до військового квитка, позивач проходив строкову військову службу з 18.11.1981 року по 21.10.1983 року (1 рік 11 місяців 11 днів).

Відповідно до Диплому серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 01.09.1984 року по 08.07.1989 року навчався в Омському державному університеті за спеціальністю «Правознавство» та присвоєно кваліфікацію «Юрист».

03 лютого 2003 року Указом Президента України позивача призначено суддею Волноваського районного суду Донецької області.

Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області №26с-к від 18.09.2023 року позивача зараховано до штату суду на посаду судді, строком на один рік, як такого що перебуває у відрядженні.

Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області №15с-к від 11.06.2024 року позивачу продовжено на один рік строк відрядження з 18.09.2023 року по 17.09.2025 року.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2024 року №2916/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Волноваського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 03.10.2024 року №2916/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Волноваського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку" зазначено, що відповідно до доданих до заяви документів та визначених законодавством вимог стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на звільнення у відставку, на час ухвалення цього рішення становить 26 років 07 місяці 03 дні: стаж роботи на посаді судді понад 20 років; період проходження строкової військової служби 01 рік 11 місяців 03 дні.

Також, в рішенні зазначено, що наявні підстави для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право йому на відставку, трьох років роботи в галузі права відповідно до ч.2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з тим , що ОСОБА_1 працював у періоди з 24.12.1997 року по 16.02.2000 року юрисконсультом КАП «Любава», з 17.02.2000 року по 08.10.2001 року юрисконсультом концерн «Укррудпром», з 10.10.2001 року по 11.02.2003 року арбітражним керуючим Новотроїцького рудоуправління, що підтверджується записами в трудовій книжці ва ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 .

Наказом голови Броварського міськрайонного суду Київської області від 08.10.2024 року позивача відраховано зі штату суду.

Відповідно до довідки про стаж судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, загальний стаж складає 26 років 07 місяців 13 днів. До стажу зараховано такі періоди:

строкова військова служба з 11.11.1981 року по 21.10.1983 року (1рік 11 місяців 09 днів);

юрисконсульт КАП «Любава» з 24.12.1997 року по 16.02.2000 року, юрисконсульт концерн «Укррудпром» з 17.02.2000 року по 08.10.2001 року, арбітражний керуючий Новотроїцьке рудоуправління з 10.10.2001 року по 11.02.2003 року (03 роки 00 місяців 00 днів);

суддя Волноваського районного суду, голова Волноваського районного суду з 03.02.2003 року по 17.09.2023 року (20 років 07 місяців 14 днів);

суддя Броварського міськрайонного суду Київської області (відряджений) з 18.09.2023 року по 08.10.2024 року (01 рік 00 місяців 20 днів).

Зазначені періоди роботи ОСОБА_1 також підтверджуються записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 .

05.11.2024 ОСОБА_1 звернувся з заявою про переведення з одного виду пенсії на інший (призначення щомісячного довічного грошового утримання). Розгляд заяви здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.

Рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області № 22 від 15 листопада 2024 року позивачу призначено довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 52 % винагороди судді у відставці.

Стаж роботи на посаді судді становить 21 рік 06 місяців та 27 днів.

До стажу роботи на посаді суддівського стажу при призначенні довічного грошового утримання не враховано період служби в Збройних Силах з 11 листопада 1981 року по 21 жовтня 1983 року, половини періоду навчання, періоди роботи на посадах юрисконсульта з 24 грудня 1997 року по 16 лютого 2000 року в КАВП Любава, з 17 лютого 2000 року по 08 жовтня 2001 року в концерні Укррудпром, з 10 жовтня 2001 року по 11 лютого 2003 року арбітражний керуючий Новотроїцького рудоуправління.

З розрахунком стажу РС-право ОСОБА_1 загальний страховий стаж 41 рік 09 місяців 12 днів, стаж на посаді судді 21 рік 06 місяців 27 днів.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05.02.2025 року по цивільній справі №204/10514/24 заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ), заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко 106; ), про встановлення факту, що має юридичне значення, задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період з 1984 року по 1989 рік навчався на юридичному факультеті Омського державного університету на денній формі навчання за спеціальністю «правознавство».

Однак, у суду не має інформації, щодо набрання зазначеного рішення суду законної сили, у зв`язку із відсутністю такої інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Статтею 43 Конституції України, серед іншого, визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно з пунктом 14 частини 2статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів.

У преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIIIвстановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів»(частина друга статті 4).

За приписами частини першої статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 142 Закону №1402-VІІІ:

щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (частина третя);

у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта);

пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України (частина п`ята).

Абзацом сьомим пункту 1 розділу III "Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 20 березня 2017 року №5-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 за №200/14891) установлено, що до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додається розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 4).

З наданого Броварським міськрайонним судом Київської області розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що стаж позивача становить 26 років 07 місяців 13 днів. До стажу зараховано такі періоди:

строкова військова служба з 11.11.1981 року по 21.10.1983 року (1рік 11 місяців 09 днів);

юрисконсульт КАП «Любава» з 24.12.1997 року по 16.02.2000 року, юрисконсульт концерн «Укррудпром» з 17.02.2000 року по 08.10.2001 року, арбітражний керуючий Новотроїцьке рудоуправління з 10.10.2001 року по 11.02.2003 року (03 роки 00 місяців 00 днів);

суддя Волноваського районного суду, голова Волноваського районного суду з 03.02.2003 року по 17.09.2023 року (20 років 07 місяців 14 днів);

суддя Броварського міськрайонного суду Київської області (відряджений) з 18.09.2023 року по 08.10.2024 року (01 рік 00 місяців 20 днів).

Судом встановлено, що призначаючи позивачу довічне грошове утримання судді у відставці та визначаючи його розмір, органом Пенсійного фонду до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, зараховано лише стаж роботи на посаді судді Волноваського районного суду Донецької області та Броварського міськрайонного суду Київської області, що становить 21 рік 06 місяців 27 днів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем визнається правильність урахування відповідачем саме суддівського стажу до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, тому судом, на підставі частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), відповідні обставини щодо правильності обрахунку такого стажу не установлювалися, відповідні докази не досліджувалися.

Як уже зазначалось судом, позивач не погоджується зі здійсненим відповідачем розрахунком довічного грошового утримання судді у відставці, позаяк Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області безпідставно не враховано до суддівського стажу проходження строкової військової служби в Збройних Силах СРСР; стажу на посадах консультанта КАП «Любава», концерн «Укррудпром», арбітражним керуючим Новотроїцького рудоуправління; навчання в Омському державному університеті, внаслідок чого невірно розраховано відсоток від суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді відставці.

Визначення стажу судді врегульоване статтею 137, абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ.

Згідно зі статтею 137 Закону №1402-VІІІ (у редакції, чинній на час призначення позивачу довічного грошового утримання 09.10.2024 року):

до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу (пункти 1-3 частини першої);

до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина друга).

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Щодо зарахування до стажу судді періоду проходження позивачем строкової військової служби у Збройних силах СРСР, суд зазначає наступне.

03 лютого 2003 року Указом Президента України позивача призначено суддею Волноваського районного суду Донецької області.

Відповідно до військового квитка № НОМЕР_5 , ОСОБА_1 проходив строкову військову службу у Збройних силах СРСР з 18.11.1981 року по 21.10.1983 року (1 рік 11 місяців 11 днів).

Станом на час призначення позивача на посаду судді чинним був Закон №2862-XII (набрав чинності 10.02.1993).

Отже, в спірних відносинах, з урахуванням положень абзацу четвертого пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1402-VІІІ, для визначення в позивача стажу роботи на посаді судді необхідно керуватись також положеннями Закону №2862-XII для обчислення суддівського стажу.

Згідно з абзацом другим статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (Указ №584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 №545, яка набрала чинності з 01.03.2008, внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" та доповнено її в частині пункту 3-1 абзацом такого змісту: "До стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби".

Верховним Судом розглядались подібні спори, зокрема, постанови від 30.03.2023 у справі №280/2167/21, від 31.03.2021 у справі №235/7316/16-а, від 12.05.2020 у справі №303/1504/17-а, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17 та від 19.06.2018 у справі №243/4458/17. У цих справах Верховний Суд вказав, що невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, період проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є протиправним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області при призначенні довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в частині неврахування проходження строкової військової служби в Збройних силах СРСР з 18.11.1981 року по 21.10.1983 року (1 рік 11 місяців 11 днів).

Враховуючи вищезазначене, календарний період проходження позивачем строкової військової служби повинен бути зарахований відповідачем до стажу роботи позивачем суддею.

Щодо зарахування стажу трудової діяльності на посаді юрисконсульта в КАП «Любава», концерн «Укррудпром» та арбітражним керуючим Новотроїцьке рудоуправління, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII).

Відповідно до пункту 34 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18 зазначила, що частину другу статті 137 Закону №1402-VIII (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Необхідність зарахування до суддівського стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується також постановами Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 року у справі №9901/537/19, від 17.09.2020 року у справі №9901/302/19 та постановою Верховного Суду від 21.01.2021 року у справі №560/499/19.

За приписами частини першої статті 7 від 15.12.1992 року № 2862-XII Закону України «Про статус суддів» (що діяв на момент призначення позивача на посаду судді та втратив чинність згідно і Законом України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»), на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Конституційний Суд України зазначив у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8- рп/2005, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання, є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 № 18- рп/2011 вказав на неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24.06.99 № 6-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 № 8- рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22.05.2008.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013, (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року), термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Водночас, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rec (2010)12) від 17.11.2010, Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам рекомендовано щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 09.11.2018 року у справі № 559/443/17 висновував, що право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) як встановлення довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 у справі № 243/4448/17, від 11.09.2018 у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 у справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2025 у справі № 620/15098/24.

Крім того, у зв`язку із систематичним нехтуванням пенсійними органами стажу судді, що визначається Вищою радою правосуддя при звільненні суддів у відставку, рішенням Ради суддів України від 11.04.2024 року № 6 звернута увага Пенсійного фонду України щодо необхідності приведення діяльності органів Пенсійного фонду України у відповідність до висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначених постановах Верховного Суду, та вказано на неприпустимість перегляду органами Пенсійного фонду України стажу роботи судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, що визначений у рішенні Вищої ради правосуддя при розгляді заяви про відставку.

Рішенням Ради суддів України від 11.04.2024 року № 6 також наголошено, що необхідний стаж роботи на посаді судді, з якого має розраховуватись та виплачуватись відповідне грошове утримання, обчислюється Вищою радою правосуддя як єдиним, конституційним органом, при прийнятті рішення про звільнення судді у відставку.

Як встановлено судом, Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2024 року №2916/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Волноваського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

В рішенні Вищої ради правосуддя від 03.10.2024 року №2916/0/15-24 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Волноваського районного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку" зазначено, що відповідно до доданих до заяви документів та визначених законодавством вимог стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає йому право на звільнення у відставку, на час ухвалення цього рішення становить 26 років 07 місяці 03 дні: стаж роботи на посаді судді понад 20 років; період проходження строкової військової служби 01 рік 11 місяців 03 дні.

Також, в рішенні зазначено, що наявні підстави для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право йому на відставку, трьох років роботи в галузі права відповідно до ч.2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», у зв`язку з тим , що ОСОБА_1 працював у періоди з 24.12.1997 року по 16.02.2000 року юрисконсультом КАП «Любава», з 17.02.2000 року по 08.10.2001 року юрисконсультом концерн «Укррудпром», з 10.10.2001 року по 11.02.2003 року арбітражним керуючим Новотроїцького рудоуправління, що підтверджується записами в трудовій книжці ва ОСОБА_2 серія НОМЕР_2 .

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право йому на відставку, трьох років роботи в галузі права відповідно до ч.2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» періодів з 24.12.1997 року по 16.02.2000 року, з 17.02.2000 року по 08.10.2001 року та з 10.10.2001 року по 11.02.2003 року.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідачі необґрунтовано та безпідставно вдалися до оцінки суддівського стажу позивача при тому, що розрахунок такого стажу не входить до повноважень пенсійного органу.

На це вказує Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), згідно з яким, призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці здійснюється, зокрема, на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що складається (оформляється) відповідним судом.

Отже, не зарахування до відповідного стажу роботи на посаді судді стажу роботи, який надавав право для призначення на посаду судді, і врахування відповідачем для встановлення/визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, суд вважає неправомірним.

Щодо зарахування до стажу судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, суд зазначає наступне.

Оскільки позивача призначено на посаду судді до набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII, то відповідно до вимог абзацу 4 пункту 34 Розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402 він зберігає визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно із частиною четвертою статті 43 Закону України «Про статус суддів» зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XII «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус суддів», до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, і Закон України «Про статус суддів» і Указ Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 мали єдине визначення поняття «стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом №2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

За абз. 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим постановою Кабінету Міністрів України від 11.06.2008 року № 545, до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до Диплому серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 з 01.09.1984 року по 08.07.1989 року навчався в Омському державному університеті за спеціальністю «Правознавство» та присвоєно кваліфікацію «Юрист».

Таким чином, позивач має право на зарахування до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме 2 роки 5 місяців 15 днів.

Як встановлено судом, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області № 22 від 15 листопада 2024 року безпосередньо порушено права позивача.

Щодо позовної вимоги позивача зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Волинській області визначити ОСОБА_1 стаж роботи на посаді судді 29 років 27 днів та розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 68% суддівської винагороди працюючого судді, виходячи зі стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді 21 рік 8 місяців 04 дні, 3 роки стажу роботи в галузі права, 1 рік 11 місяців 11 днів періоду проходження строкової військової служби, 2 роки 5 місяців 12 днів, як половина строку навчання на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі, суд зазначає наступне.

За положеннями частини третьої статті 142 Закону України №1402-VІІІ, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Враховуючи, що позивач має повних 29 роки стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, що підтверджується як вищезазначеним рішенням Вищої ради правосуддя, так і розрахунком стажу судді позивача, здійсненим Селидівським міським районним судом, суд вважає за необхідне зазначити, що довічне утримання судді у відставці має бути розраховано зі 68 % сум суддівської винагороди судді (50% + 9х2%)

Відповідно до пунктів 2, 4, 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

На підставі частин третьої та четвертої статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, втручанням у дискреційні повноваження суб`єкту владних повноважень може бути прийняття судом рішень не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

До того ж, дискреційним є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

При цьому спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Оскільки право позивача на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" не порушено, то воно підлягає відновленню у спосіб, яким є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №22 від 15.11.2024 в частині визначення стажу судді ОСОБА_1 у розмірі 21 рік 06 місяців та 27 днів та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 52% від суддівської винагороди.

Таким чином, керуючись положеннями статті 9 Кодексу адміністративного судочинству України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та змінити обраний позивачем спосіб захисту її порушеного права.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №22 від 15.11.2024 року в частині визначення стажу судді ОСОБА_1 у розмірі 21 рік 06 місяців та 27 днів та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 52% від суддівської винагороди, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати до стажу судді ОСОБА_1 який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, стаж роботи в галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді тривалістю повних 3 роки, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме 2 роки 5 місяців 15 днів, періоду проходження строкової військової служби з 18.11.1981 року по 21.10.1983 року 1 рік 11 місяців 11 днів та провести з 09.10.2024 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням стажу у розмірі 29 років та відсотку від грошового забезпечення 68 %, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області провести ОСОБА_1 виплату заборгованості із щомісячного довічного грошового утримання, що утворилась з 09.10.2024 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у зв`язку з чим судові витрати не підлягають розподілу.

На підставі вищевикладеного та керуючись статями 2-15, 19-21, 72-79, 90, 94, 122, 123, 139, 159-161, 164, 192-194, 224-228, 241-247, 255, 253-262, 293-295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ), Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 430, м. Луцьк, Київський майдан, 6, ) про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №22 від 15.11.2024 року в частині визначення стажу судді ОСОБА_1 у розмірі 21 рік 06 місяців та 27 днів та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 52% від суддівської винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (юридична адреса: 430, м. Луцьк, Київський майдан, 6, ) зарахувати до стажу судді ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, стаж роботи в галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді тривалістю повних 3 роки, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а саме 2 роки 5 місяців 15 днів, періоду проходження строкової військової служби з 18.11.1981 року по 21.10.1983 року 1 рік 11 місяців 11 днів та провести з 09.10.2024 року перерахунок призначеного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням стажу у розмірі 29 років та відсотку від грошового забезпечення 68 %.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) провести ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) виплату заборгованості із щомісячного довічного грошового утримання, що утворилась з 09.10.2024 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 27 березня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров