Справа № 140/14423/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14423/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення №29 від 04.12.2024 щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити і виплачувати пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи з 11.12.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є потерпілою (категорії 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.01.1993.

Довідкою від 29.10.2024 №339, виданою старостою Серхівського старостинського округу підтверджено, що позивач постійно проживала та була зареєстрована у періоди з 26.04.1986 по 28.08.1989, з 29.10.1990 по 27.03.1992, з 16.04.1992 по 01.05.1994 в с. Серхів Камінь-Каширського району Волинської області, яке віднесено до зони добровільного гарантованого відселення III категорії відповідно до статті 14 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв`язку з цим, вважає, що має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У листопаді 2024 року позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, яка за принципом екстериторіальності розглянута ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 04.12.2024 №29 позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з тим, що відповідно до поданих документів не підтверджено, що станом на 01.01.1993 вона постійно проживала або постійно працювала у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Позивач вважає рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку протиправним, оскільки нею були надані усі необхідні для призначення пенсії документи, які підтверджують наявність необхідного страхового стажу та факт проживання на території радіоактивного забруднення більше трьох років станом на 01.01.1993, а тому вона має право на призначення пенсії за віком зі зменшенням відповідно до статті 55 Закону №796-XII пенсійного віку, у зв`язку із чим просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16.12.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Ухвалою суду від 04.02.2025 відмовлено представнику відповідача ГУ ПФУ у Львівській області у задоволенні клопотання про залучення у даній справі другим відповідачем ГУ ПФУ у Волинській області (а.с.40).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.31-34) позовних вимог не визнав та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції вказав, що підставою відмови у призначенні пенсії за віком є те, що за результатами розгляду заяви позивачки згідно довідки від 29.10.2024 № 339 до періодів проживання на території зони гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди навчання в м. Рожище з 01.09.1986 по 28.08.1989, з 29.10.1990 по 01.03.1991 та період роботи в м. Шельвів з 02.03.1991 по 27.01.1992.

Однією із обов`язкових умов призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Таким чином у позивачки станом на 01.01.1993 немає необхідного періоду проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом.

Звертає увагу на те, що з урахуванням вимог до п. 4.2 Порядку № 22-1 органом, що приймав рішення за заявою позивачки про призначення пенсії, визначено ГУ ПФУ у Львівській області.

Після надання відмови у призначенні пенсії, електронна пенсійна справа, яка була отримана відповідачем для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивача, тобто до ГУ ПФУ у Волинській області.

З урахуванням принципу екстериторіальності, з моменту прийняття рішення за результатом розгляду заяви позивачки від 27.11.2024 про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку та долучених до цієї заяви документів, функції ГУ ПФУ у Львівській області щодо розгляду заяви позивачки від 27.11.2024 вичерпані.

З наведених підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та є потерпілою (категорії 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.01.1993 (а.с.13).

Позивач 27.11.2024 звернулася до територіального управління ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, додавши необхідні документи.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення ГУ ПФУ у Львівській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.11.2024.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 04.12.2024 №29 (а.с.25) позивачці відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, оскільки не підтверджено постійне проживання станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років в зоні гарантованого добровільного відселення. До періодів проживання на території зони гарантованого добровільного відселення згідно довідки від 29.10.2024 №339 не зараховано періоди з 01.09.1986 по 28.08.1989, з 29.10.1990 по 01.03.1991 - навчання в м. Рожище, з 02.03.1991 по 27.01.1992 робота в м. Шельвів. У рішенні вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 08 місяців 27 днів.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом враховано таке.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дії відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України. Так у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника (частина перша статті 9 Закону №1058-IV).

Як визначено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі Закон №796-XII).

Статтею 15 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України Про пенсійне забезпечення.

За змістом пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-XII до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

У пункті 3 частини першої статті 14 Закону №796-XII визначено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Згідно зі статтею 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення визначені статтею 55 Закону №796-XII.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Згідно абзацу 4 частини 2 статті 55 Закону №796-XII передбачено зменшення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зокрема, для потерпілих від аварії на Чорнобильської ЧАЕС, які постійно проживали чи постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років. Зменшення віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (категорія 3).

При цьому приміткою до цього пункту визначено, що початкова величина зниження пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону (частина третя статті 55 Закону №796-XII).

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи від 23.07.1991 №106 с. Серхів Камінь-Каширського району Волинської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Відповідно до положень статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 65 Закону №796-XII посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

У відповідності до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі Порядок №551) посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

За змістом абзацу 6 Порядку №551 потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 р. прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Враховуючи зазначене вище, суд не погоджується із викладеним в оскаржуваному рішенні ГУ ПФУ у Львівській області та у відзиві на позовну заяву висновком про відсутність у позивачки станом на 01.01.1993 необхідного (не менше 3-х років) періоду проживання в зоні гарантованого добровільного відселення, оскільки ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 11.01.1993. У свою чергу наявність такого посвідчення підтверджує факт проживання або роботи станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, оскільки наведена обставина є умовою для видачі такого посвідчення відповідно до пункту 10 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 № 501.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, 25.11.2019 у справі №464/4150/17, від 27.04.2020 у справі № 212/5780/16-а, від 30.09.2020 №572/1921/17 та від 30.08.2022 №357/6372/17.

Посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії НОМЕР_1 від 11.01.1993 видане позивачці Волинською обласною державною адміністрацією недійсним не визнавалось, а її статус потерпілої від Чорнобильської катастрофи не оспорюється.

Судом установлено, що звертаючись до відповідача із відповідною заявою про призначення пенсії, окрім довідки потерпілої від Чорнобильської катастрофи (3 категорії) серії Б №176887 від 11.01.1993, позивачкою надано також інші необхідні документи, а саме довідку від 29.10.2024 №339, видану старостою Серхівського старостинського округу, якою підтверджено, що позивачка постійно проживала та була зареєстрована у періоди з 26.04.1986 по 28.08.1989, з 29.10.1990 по 27.03.1992, з 16.04.1992 по 01.05.1994, з 13.06.2024 по даний час в с. Серхів Камінь-Каширського району Волинської області, яке віднесено до зони добровільного гарантованого відселення III категорії відповідно до Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.23).

Таким чином, поданими позивачем документами підтверджено факт її постійного проживання (реєстрації) в с. Серхів Камінь-Каширського району Волинської області, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи станом на 01.01.1993 більше трьох років.

Відповідно до пункту 4 частини 2 ст. 55 Закону "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" зменшення пенсійного віку (не більше на 6 років) можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку (на 3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 01.01.1993 є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання чи роботи у зоні гарантованого добровільного відселення.

З положень статті 55 Закону №796-XII слідує, що умовами призначення пенсії ОСОБА_1 із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є: наявність відповідного страхового стажу (з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року), зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу; постійне проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років; досягнення необхідного віку для призначення пенсії згідно статті 55 Закону №796-XII. Початкова величина зниження пенсійного віку (на три роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Разом з тим, суд зазначає, що оскільки довідкою про місце проживання від 29.10.2024 №339, виданою старостою Серхівського старостинського округу підтверджено фактичне проживання позивачки з 26.04.1986 по 28.08.1989 в с. Серхів Волинської області, це свідчить про можливість застосування до позивачки початкової величини зниження пенсійного віку на 3 роки, передбаченої статтею 55 Закону №796-XII, так як обов`язковою умовою для такого застосування є постійне проживання особи у зонах відчуження з моменту аварії на ЧАЕС (з 26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відповідачем не заперечується та не ставиться під сумнів, що у ОСОБА_1 наявний страховий стаж необхідний для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, тому, на переконання суду, позивачка має право на зменшення пенсійного віку на 6 років, оскільки згідно з ст.55 Закону №796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на зменшення пенсійного віку на 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Позивачка до пенсійного органу з відповідною заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи звернулася 27.11.2024, тобто за півмісяця до досягнення 54 років, а тому зменшення пенсійного віку в даному випадку становить 6 років.

Відповідно до пункту 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи приписи пункту 1 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування суд зазначає, що пенсія зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи має бути призначена ОСОБА_1 з 11.12.2024 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку)звернення за пенсією з відповідною заявою).

Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те, що період проживання позивачки в зоні добровільного гарантованого відселення станом на 01.01.1993 не складає трьох років (у зв`язку з тим, що позивач у період з 01.09.1986 по 28.08.1989, з 29.10.1990 по 01.03.1991 навчалась у м. Рожище, а з 02.03.1991 по 27.01.1992 працювала м. Шельвів), оскільки такі документи як диплом про освіту та трудова книжка не відносяться до документів, які підтверджують (чи спростовують) факт проживання позивачки у зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Отже дані диплому про освіту та трудової книжки позивача не спростовують факту постійного проживання позивачки до 01.01.1993 в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років (у свою чергу постійне проживання у такій зоні підтверджено довідкою органу місцевого самоврядування та посвідченням потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Крім того, безумовним є й те, що навчання позивачки в м. Рожище переривалося періодами канікул (літніх та зимових), вихідними днями (субота, неділя), а навчальний заклад, в якому позивач навчалася знаходиться на території Волинської області.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 16.10.2024 у справі №140/14380/23, розглядаючи аналогічний спір (у якому територіальним органом Пенсійного фонду до періоду постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення згідно довідки від 12.04.2023 №4980 не враховувався особі період навчання з 01.09.1990 по 01.07.1994 в Українському державному аграрному університеті) вказав таке: « Слід зазначити, що в трудовій книжці, як встановлено судами, міститься лише інформація про навчання позивача в Українському державному аграрному університеті в період з 01.09.1990 по 01.07.1994, що також підтверджується дипломом НОМЕР_2 .

Однак в трудовій книжці не міститься інформації щодо місця проживання позивача, а інформація, яка міститься в трудовій книжці та дипломі, не спростовує встановлені судами обставини, що позивач є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, який проживав та працював станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що відмова пенсійного органу носить формальний характер та не ґрунтується на нормах закону, оскільки в довідці від 12.04.2023 №4980 чітко зазначено, що вона видана особі 1 і ця довідка підтверджує факт його проживання на території гарантованого добровільного відселення з 14.03.1969 по 28.08.1986, з 04.04.1990 по теперішній час, що є достатньою умовою для призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 30.09.2020 у справі №572/1921/17.

В контексті встановлених обставин у цій справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, помилково скасованими судом апеляційної інстанції, що позивач має право на призначення йому пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ».

Отже, враховуючи встановлені обставини справи, вищенаведені норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 04.12.2024 №29 про відмову у призначенні позивачці пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ прийняте незаконно, необгрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому його слід скасувати як протиправне. Враховуючи наявність у позивача статусу особи потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та довідки органу місцевого самоврядування, яка підтверджує факт реєстрації та проживання позивача на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 більше трьох років, а також необхідний страховий стаж (29 років 08 місяців 27 днів на момент звернення із заявою), суд дійшов висновку, що позивачка має право на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а тому позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, у зв`язку із задоволенням позову, на користь позивачки необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області судовий збір в розмірі 1211, 20 грн сплачений згідно з квитанцією №14 від 11.12.2024 (а.с. 10).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 04 грудня 2024 року №29 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зменшення пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 11 грудня 2024 року призначення і виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211, 20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ).

Суддя Т.М. Димарчук