Справа № 120/6735/23
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2025 року

м. Київ

справа №120/6735/23

адміністративне провадження № Зв/990/4/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П., судді - Берназюк Я.О., Шарапа В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 15.11.2023

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо виплати нарахованої з 01.12.2022 пенсії з обмеженням її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, на підставі приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011;

- зобов`язати відповідача здійснювати щомісячно виплату нарахованої пенсії, призначеної на підставі статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без обмеження її максимального розміру приписами статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011, починаючи з 01.12.2022 по день втрати права, з урахуванням виплачених сум.

ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023, позовну заяву задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо виплати нарахованої позивачу з 01.12.2022 пенсії з обмеженням її розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, на підставі приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснювати щомісячно виплату, нарахованої позивачу пенсії, призначеної на підставі статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без обмеження її максимального розміру приписами статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" №3668-УІ від 08.07.2011, починаючи з 01.12.2022 по день втрати права, з урахуванням виплачених сум.

Постановою Верховного Суду від 15.11.2023 касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задоволено. Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023 скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ЗАЯВИ

16.04.2024 позивачем подано до Верховного Суду заяву про перегляд постанови Верховного Суду від 15.11.2023 у справі за виключними обставинами з підстави, встановленої пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Заява обґрунтована тим, що Верховний Суд постановою від 15.11.2023 у цій справі, скасовуючи рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.09.2023, які підлягали примусовому виконанню, застосував норми статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VІ, перше речення частини 3 статті 67 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позивач покликається на те, що звертався до Конституційного Суду України з конституційною скаргою щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", першого речення частини 3 статті 67 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та ухвалою Другої колегії суддів Першого сенату Конституційного Суду України від 17.01.2024 №8-2(І)2024 у справі №3-215/2023(400/23) було відкрито конституційне провадження за його конституційною скаргою.

Конституційний Суд України за конституційною скаргою ОСОБА_2 ухвалив Рішення від 20.03.2024 №2-р(ІІ)/2024 у справі №3-123/2023(229/23), яким визнав таким, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) припис статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширює свою дію на Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, припис першого речення частини третьої статті 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами.

Ухвалою Першого сенату Конституційного Суду України від 03.04.2024 №4-уп(І)/2024 у справі №3-215/2023(400/23) було закрито конституційне провадження за конституційною скаргою позивача щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих приписів статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", першого речення частини 3 статті 67 Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в зв`язку з наявністю рішення Конституційного Суду України щодо того самого предмета конституційної скарги.

Покликаючись на те, що вищевказане Рішення Конституційного Суду України є виключною обставиною, позивач просить переглянути правомірність скасування Верховним Судом рішень судів попередніх інстанцій, які підлягали примусовому виконанню, але ще не виконанні, що узгоджується з нормами пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Також при вирішенні заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами просить не враховувати висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.02.2021 у справі №808/1628/18, від 17.12.2019 у справі №808/2492/18.

Також просить передати заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами на розгляд до Великої Палати Верховного Суду.

Просить заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами задовольнити, скасувати постанову Верховного Суду від 15.11.2023 та ухвалити нове рішення, яким касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Відповідач у відзиві на заяву позивача просив відмовити у задоволенні заяви про перегляд постанови Верховного Суду за виключними обставинами.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вже розглядав справу, в якій поставало питання можливості перегляду судового рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

Так, у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

У касаційній скарзі позивач, серед іншого, просить відступити від зазначеного висновку Верховного Суду для чого передати справу на розгляд Верховного Суду в складі Великої Палати.

Вирішуючи зазначене клопотання, колегія суддів виходить з наступного.

1.

Відповідно до частини першої статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною п?ятої статті 361 КАС України передбачено підстави для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами.

Така конструкція норми статті 361 КАС України передбачає, що об?єкти перегляду за виключними обставинами та вимоги, яким вони повинні відповідати для можливості їх перегляду, зокрема, за виключними обставинами, міститься у її частині першій, а у частині п?ятій - підстави такого перегляду.

За змістом частини першої статті 361 КАС України за виключними обставинами може бути переглянуте будь-яке судове рішення, яким:

- закінчено розгляд справи

- і яке набрало законної сили.

Інших вимог до судового рішення, яке може бути переглянуте, в т.ч. щодо його змісту, процесуальний закон не встановлює.

Такий зміст закону вказує на те, що судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог відповідає встановленим до об?єкту перегляду вимогам, відтак може бути предметом перегляду за виключними обставинами.

2.

Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Судові рішення, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог, виконанню не підлягають.

Натомість, виконанню підлягають рішення, якими позовні вимоги задоволено, відтак встановлене пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України обмеження «якщо рішення суду ще не виконане» стосується саме рішень про задоволення позовних вимог.

При цьому, таке обмежене ніяким чином не стосується рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, для яких діє загальне правило перегляду згідно частини першої статті 361 КАС України.

Таким чином, порівняльний аналіз змісту частини першої та пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України дозволяє зробити висновок, що за виключними обставинами з цих підстав можуть бути переглянуті:

- рішення, якими позов задоволено, однак які ще не виконані;

- рішення, якими в задоволенні позову відмовлено.

Такими чином, передбачені пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України підстави перегляду судових рішень за виключними обставинами не впливають на можливість такого перегляду рішень, якими в задоволені позову відмовлено.

3.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 129 Конституції України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом є одним із основних засад судочинства.

Відповідно до статті 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Така місія адміністративного судочинства основними позивачами у публічно-правових спорах визначає фізичних та юридичних осіб, а відповідачами - суб?єктів владних повноважень.

Тлумачення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, від якого необхідно відступити, передбачає, що перегляду підлягають лише ті судові рішення, якими позовні вимоги задоволено. Тобто ті рішення, які постановлено на користь фізичних чи юридичних осіб, однак не на користь суб?єктів владних повноважень.

Натомість, рішення, якими відмовлено у позові, тобто ті, які постановлено не на користь фізичних чи юридичних осіб, однак на користь суб?єктів владних повноважень, перегляду не підлягають.

Такий підхід у визначенні права на перегляд судових рішень за виключними обставинами обмежує в такому праві усіх позивачів, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог, ставить їх порівняно з відповідачем (як правило суб?єктів владних повноважень) у нерівне становище, відтак порушує конституційний принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом.

Крім того, станом на час розгляду цієї справи на розгляді Конституційного Суду України перебуває конституційна скарга ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відступу від висновку об?єднаної палати щодо застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, сформованого у постанові від 19.02.2021 у справі № 808/1628/18.

Ухвалою колегії суддів Верховного Суду від 16.08.2024 частково задоволено клопотання позивача.

Виходячи з встановлених частиною другою статті 364 КАС України правил, справу №120/6735/23 передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.02.2025 справу №120/6735/23 повернуто колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Під час розгляду справи об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду встановила, що подібні висновки були також викладені в судових рішеннях, ухвалених колегіями суддів інших касаційних судів.

Так, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду встановила, наступне:

«…розглядаючи заяву позивача про перегляд за виключними обставинами постанови Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №921/369/17-г/13, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в ухвалі від 31.01.2023 зазначив, що судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не зумовлює виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків сторін спору, не призводить до зміни існуючих правовідносин, відтак не передбачає примусового виконання. У зв`язку з цим таке судове рішення встановлює стан правової визначеності у відносинах між сторонами та вважається виконаним з моменту набрання ним законної сили, тому його перегляд на підставі пункту 1 частини третьої статті 320 Господарського процесуального кодексу України суперечитиме принципу res judicata.

Крім того, в ухвалах від 20.03.2024 у справі №712/957/14-ц, від 15.04.2024 у справі №595/1517/21, від 24.06.2024 у справі №616/459/21 колегії суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду також вказали на те, що застереження щодо можливості перегляду судового рішення, у зв`язку з виключними обставинами у разі, якщо воно ще не виконане, ґрунтується на принципі юридичної визначеності, який вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, суть якого полягає у тому, що рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим, не може ставитися під сумнів та підлягає виконанню, тобто вирішення судом спірного питання визнається за істину, у зв`язку з чим рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог не вимагає від учасників справи та/або уповноважених органів вчинення певних заходів щодо його фактичного виконання, а визначені цим рішенням наслідки настають для сторін з моменту набрання законної сили таким судовим рішенням, тобто фактично виконання рішення суду вичерпується фактом набранням ним законної сили, тому перегляд такого рішення на підставі пункту 1 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України суперечитиме принципу res judicata.».

Повертаючи справу, об?єднана палата виходила з того, що, якщо вона погодиться з колегією суддів, яка передала цю справу на розгляд об`єднаної палати, та знайде підстави для відступу від висновку щодо застосування положень пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №808/1628/18, їй доведеться відступити також і від висновків, викладених в ухвалах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, зокрема, від 20.03.2024 у справі №712/957/14-ц, від 15.04.2024 у справі №595/1517/21, від 24.06.2024 у справі №616/459/21 та в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2023 у справі №921/369/17-г/13.

Разом з тим, об?єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду наголосила, що такими повноваженнями наділена виключно Велика Палата Верховного Суду.

Водночас, за правилами статті 346 КАС України до повноважень Великої Палати Верховного Суду віднесено відступ від висновків Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) лише іншого касаційного суду або ж від висновків самої Великої Палати.

Відступ від висновків об?єднаної палати того ж касаційного суду, який передає справу, до повноважень Великої Палати Верховного Суду не належить.

Крім того, предметом розгляду у цій справі є заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами на підставі положень Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 361 КАС України), відтак потребують відступу саме висновки об?єднаної палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, а не висновки інших касаційних судів, які стосувались процесуальних норм цивільної та господарської юрисдикції (ЦПК України та ГПК України) і висновки щодо застосування статті 361 КАС України не містять.

Зважаючи на викладене, передбачені статтею 346 КАС України підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків об?єднаної палати Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду відсутні.

Водночас, питання можливості перегляду судових рішень, якими відмовлено у задоволенні позовних вимог, і створена правова проблема застосування пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України залишились невирішеними.

Така правова проблема є спільною для касаційних судів трьох юрисдикцій, перебуває на розгляді Конституційного Суду України, відтак носить характер виключної, і з метою формування єдиної правозастосовчої практики, потребує вирішення Великою Палатою Верховного Суду.

Виключна правова проблема, яка потребує вирішення Великою Палатою Верховного Суду, полягає в тому, чи можуть бути об?єктом перегляду за виключними обставинами судові рішення, якими у задоволенні позовних вимог відмовлено.

За правилами частини 5 статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Відповідно до частини першої статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу (частина 4 статті 347 КАС України).

Керуючись статтями 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити.

Справу №120/6735/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

Я.О. Берназюк

В.М. Шарапа