Справа № 240/24792/24
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24792/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Матохнюк Д.Б.

26 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

у грудні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (ГУ ПФУ в Житомирській області) звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови №76334730 від 09.12.2024 року про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 03 лютого 2025 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено, що постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №240/1024/24 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2024 року скасовано. Прийнято нове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо нарахування та виплати з 13 вересня 2023 року пенсії по інвалідності, інвалідність яка пов`язана з аварією на Чорнобильській АЕС у розмірі, визначеному частиною третьою статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів, з 13 вересня 2023 року.

16.10.2024 ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі №240/1024/24, який у подальшому був пред`явлений до примусового виконання та 17.10.2024 відкрито виконавче провадження №76334730.

Під час виконання судового рішення у справі №240/1024/24 державним виконавцем з`ясовано, що рішення суду не було виконане боржником у повному обсязі, а саме: боржником застосовано невірний розмір мінімальної пенсії.

Так, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Тетяною надіслано вимогу №95809 від 01.11.2024 про виконання судового рішення.

Державний виконавець вимагав здійснити нарахування та виплату пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік».

На виконання вимоги державного виконавця від 01.11.2024 ГУ ПФУ в Житомирській області у листі №0600-0305-8/139521 від 05.11.2024 надало наступну інформацію: на виконання рішення суду нарахована доплата в сумі 106015,12 грн за період з 13.09.2023 до 30.11.2024. З 01.12.2024 пенсія виплачуватиметься у розмірі 18784,82 грн, у тому числі 12558,00 грн - пенсія в розмірі шести мінімальних пенсій за віком (2093 грн х 6).

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Тетяною повторно надіслано вимогу №98203 від 18.11.2024 про виконання судового рішення, у якій зазначено: рішення суду боржником не виконано, заборгованість по рішенню суду не виплачена. Розмір щомісячного перерахунку та виплату пенсії, на який має право стягувач становить шість мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, щомісячно, з урахуванням раніше виплачених коштів. Мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. Тобто ця величина повинна відповідати таким показникам прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність: Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 №2710-ІХ встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на 01.01.2023 складає 2093 грн, Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-ІХ встановлено, що на 01.01.2024 складає 2361 грн.

Державний виконавець вимагав здійснити нарахування та виплату пенсії у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік» з урахуванням її зміни на відповідний календарний рік.

На виконання вимоги державного виконавця від 18.11.2024 ГУ ПФУ в Житомирській області у листі №0600-0306-8/148110 від 25.11.2024 надало наступну відповідь: мінімальний розмір пенсії встановлений на дату зобов`язання становив 2093 грн. Рішення суду виконано ГУ ПФУ в Житомирській області в межах покладених судом зобов`язань. Судом не розглядалось питання проведення перерахунку розміру пенсії в майбутньому та не зобов`язано ГУ ПФУ в Житомирській області проводити у подальшому перерахунок пенсії в зв`язку зі збільшенням розміру пенсії.

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Сладь Тетяною прийнято постанову ВП №76334730 від 09.12.2024 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду.

Вказана постанова мотивована тим, що при перевірці виконання рішення суду боржником, державним виконавцем, зокрема з доданого рахунку встановлено, що рішення суду боржником не виконано, а саме: нарахування пенсії з 13.09.2023 проведене не у розмірі визначеному судовим рішення, який повинен дорівнювати шести мінімальним пенсіям за віком, визначених Законом України "Про Державний бюджет України" на відповідний рік, а в значно менших розмірах.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року (Закон №1404) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст. 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч. 3 ст. 18 Закону №1404 визначено, що право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст. 63 Закону №1404 передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником (ч. 3 ст. 63 Закону №1404).

При цьому, ст. 75 Закону №1404 передбачено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і встановлює новий строк виконання (ч. 1 ст. 75 Закону №1404).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону №1404).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №240/1024/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії передбаченої статтею 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік щомісячно з урахуванням раніше виплачених коштів, з 13 вересня 2023 року.

Тобто, вказаним рішенням суду покладено обов`язок на боржника виплачувати пенсію стягувачу в розмірі шести мінімальних пенсій за віком, визначених Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», що означає, що розмір пенсії стягувача залежить від величини прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», та має змінюватися у разі зміни цієї величини.

Так, статтею 7 Закону України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік" встановлено у 2023 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2023 - 2093 грн.

Статтею 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-ІХ "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено у 2024 році прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2024 - 2361 грн.

Із змісту відповіді ГУ ПФУ в Житомирській області №0600-0306-8/148110 від 25.11.2024 на вимогу державного виконавця від 18.11.2024 судом встановлено, що боржником, при нарахуванні пенсії стягувачу за 2023 та 2024 роки, застосований мінімальний розмір пенсії на дату зобов`язання - 2093 грн, що дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2023, встановленому статтею 7 Закону України від 03.11.2022 №2710-ІХ "Про Державний бюджет України на 2023 рік".

Проте, вказані дії ГУ ПФУ в Житомирській області не відповідають змісту резолютивної частини постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №240/1024/24, згідно з якою шість мінімальних пенсій за віком мають визначатися за Законом України «Про Державний бюджет України на відповідний рік», а не фіксуватися станом на дату виникнення зобов`язань.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про накладення штрафу відповідач діяв в межах та на підставі закону, а відтак відсутні підстави для її скасування.

Враховуючи вище викладене колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.