Справа № 160/17554/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м.Дніпросправа № 160/17554/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 160/17554/24 (суддя Прудник С.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 03.04.2024р. №47 про відмову у призначенні пенсії Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи (страхового стажу), який дає право на пенсію за віком, період роботи з 30.09.1993р. по 01.09.1998р. згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 №12-13, та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.03.2024р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено у повному обсязі.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, відповідач просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що згідно прийнятого УПФУ рішення страховий стаж позивача на момент звернення становить 11 років 2 місяці 26 днів, її вік 60 років. За доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи з 30.09.1993 по 01.09.1998, оскільки в трудовій книжці на печатці при звільненні відсутній код ЄДРПОУ підприємства, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 № 118. Крім того, запис про звільнення завірено печаткою, яка не відповідає Інструкції про порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів від 18.10.1993 № 643 та постанові Кабінету Міністрів України від 29.04.1994 № 276, зокрема на печатці на звільненні відсутній ідентифікаційний код організації, а отже немає підстав для зарахування даного періоду до загального трудового стажу. Відповідач наполягає, що позивачу було правомірно та обгрунтовано відмовлено в призначені пенсії за віком за відсутності необхідного стажу.

Позивач подала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу відповідача. У відзиві позивач стверджує, що погоджується з висновками суду першої інстанції. На думку позивача відсутні підстави як для скасування законного рішення суду першої інстанції, так і для задоволення апеляційної скарги відповідача.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 27.03.2024р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з питання призначення пенсії за віком.

Під час звернення позивач надала копії необхідних документів (паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, трудової книжки тощо), що підтверджується розпискою-повідомленням від 27.03.2024р. за №5078.

03.04.2024р. позивач отримала рішення №47 Відділу призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії. В тексті рішення відповідачем зазначено: «Відмова у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Вік особи 60 років. Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 31 років. Страховий стаж особи становить 11 років 2 місяців 26 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зарахований період роботи з 30.09.1993 по 01.09.1998, оскільки в трудовій книжці на печатці при звільненні відсутній код ЄДРПОУ підприємства, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118. В призначенні пенсії відмовлено за відсутності необхідного стажу».

Вважаючи спірне рішення протиправним, позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із даною позовною заявою до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що не дотримання підприємством вимог законодавства не є відповідальністю працівника та не може бути причиною для незарахування позивачеві страхового стажу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Спірні правовідносини регулюються, зокрема, Конституцією України та ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV), Законом України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі Закон №1788-XII, застосовується в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії, згідно із Законом № 3108-IV від 17.11.2005 в редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 ), Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. Постановою КМУ №637 від 12.08.1993р.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, страховий стаж, набутий до 01.01.2004, підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою КМУ №637 від 12.08.1993р.

Абзац 1 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV встановлює, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ №637 від 12.08.1993р. (далі Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

Пунктом 3 вказаного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58 (далі Інструкція №58), до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції №58, визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідачем у спірних правовідносинах до страхового стажу позивача не зарахований період її роботи з 30.09.1993 по 01.09.1998, оскільки в трудовій книжці на печатці при звільненні відсутній код ЄДРПОУ підприємства, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 22.01.1996р. №118.

З трудової книжки позивача (записи 12-13) вбачається, що остання з 30.09.1993р. по 01.09.1998р. працювала на посаді реалізатора у ТОВ Комерційний центр футбольного клубу Дніпро, що, в силу вищевказаних вимог чинного законодавства, є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Зазначені записи не містять недопустимих перекреслень, виправлень чи дописок, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 4 Постанови КМУ №301 від 27.04.1993р. встановлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відповідач, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, вдався до помилкової оцінки обставин, і, обчислюючи тривалість страхового стажу позивача, не врахував, що недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Позивач відповідно до чинного законодавства не несе відповідальність за недотримання порядку ведення трудової книжки. Відповідно, порушення встановленого порядку, допущенного відповідальними особами роботодавця щодо ведення трудової книжки позивача, не повинні впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Верховним Судом неодноразово було наголошено, що працівник не може відповідати за правильність і повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Обставина відсутності на печатці підприємства ідентифікаційного коду суб`єкта підприємницької діяльності також не робить документи, що засвідчені нею, неправдивими.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.02.2018р. у справі №275/615/17, де зазначено, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, відтак, відсутність коду ОКПОУ (ЄДРПОУ) на відбитку печатки на трудовій книжці не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача.

З огляду на викладене, є вірними висновки суду, що страховий стаж позивача, визнаний відповідачем, підлягає збільшенню за рахунок періоду роботи ОСОБА_1 з 30.09.1993р. по 01.09.1998р., і відповідач має відобразити це у відповідному рішенні, прийнятому за результатами повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії.

Рішення від 03.04.2024р. №47 є протиправним та підлягало скасуванню.

З урахуванням визначеного статтею 8 Конституції України принципу верховенства права та встановлених статтею 2 КАС України завдань суду, як державної правозахисної інституції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права позивача.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст. 315, ч.1 ст.316, ст. ст. 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 вересня 2024 року у справі № 160/17554/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак