Справа № 948/106/25
Суддя: Косик С. М.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 948/106/25
Номер провадження 2-а/948/1/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2025 Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1125 від 08.11.2024,

в с т а н о в и в :

у лютому 2025 року до суду надійшла зазначена позовна заява, у якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення №1125 від 08.11.2024, провадження у справі закрити.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу з даних Реєстру виконавчих проваджень стало відомо, що до Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ІНФОРМАЦІЯ_2 пред`явлено постанову за справою про адміністартивне правопорушення №1125 від 08.11.2024 про притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а саме відмова від проходження військово-лікарської комісії, у зв`язку з чим накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500,00 грн.

Не розуміючи до кінця причину винесення такої постанови, підстав її прийняття та направлення на примусове виконання, позивач звернувся до Карлівського ВДВС з відповідною заявою про надіслання копії даної постанови за його поштовою адресою рекомендованим листом.

Ознайомившись із текстом постанови та вивчивши зміст порушення, яке вмінено позивачу, вважає її незаконною, протиправною, порушення, вказані в ній не доведені, а постанова винесена з порушенням самої процедури, порядку оформлення адміністративного матеріалу, за відсутності в законодавстві безпосередньо норми, що передбачає відповідальність та такою, що підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Позивач звертає увагу суду на те, що згідно протоколу №4697 від 08.11.2024, як порушення з його боку зазначено, що ним не уточнено військово-облікові дані в період з 18.05.2024 по 16.07.2024. Щодо даного формулювання правопорушення, позивач зазначає, що положення статтей 210, 210-1 КУпАП мають примітку щодо незастосування санкцій за цими статтями у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи.

Згідно з протоколом №4700 від 08.11.2024, як порушення, позивачу вмінено відмову від ознайомлення з наказом про оповіщення працівників щодо виклику, що підтверджується актом засвідчення відмови від ознайомлення з наказом. Одночасно позивач зазначає, що йому не було вручено жодної повістки чи розпорядчого документу, згідно якого він був зобов`язаний з`явитися до органу ТЦК, а відмова від ознайомлення з наказом про оповіщення не є сама по собі правопорушенням і не передбачає адміністративної відповідальності. В постанові №1125 від 08.11.2024 зазначено про відмову позивача від проходження військово-лікарської комісії. Таким чином, порушення, зазначені у зазначеній постанові не відповідають формулюванням, вказаним у протоколах №4700 та №4697 від 08.11.2024 та взагалі не мають складу правопорушення.

Позивач зазначає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності саме за відмову від медичного огляду та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішенням ВЛК органів ТЦК, проте, керівником ІНФОРМАЦІЯ_3 жодного рішення комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного ОЦК йому не пред`являлось та не вручалось. Також жодним нормативним актом не перебачено відповідальність військовозобов`язаного за відмову від направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності до військової служби як вид порушення. Відповідачем не доведено в установленому порядку наявності в його діях складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, а сукупність всіх викладених фактів є підставою для скасування постанови №1125 від 08.11.2024., яку в порушення до ч.1 ст.287 КУпАП позивача було позбавлено можливості оскаржити.

У відзиві на позов представник відповідача Денисенко В.Ю. в задоволенні позову просить відмовити та пояснила, що 08.11.2024 військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений працівниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з порушенням останнім Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, а саме не з`явився до ТЦК та СП згідно розпорядження. Під час перевірки військово-облікових даних ОСОБА_1 було встановлено, що останній перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не заброньований на період мобілізації та на воєнний час, не має оформленої відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, а отже підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. 08.11.2024 з метою визначення придатності до військової служби під час мобілізації, в особливий період позивача було направлено на проходження позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_5 , проте позивач без пояснень відмовився від проходження ВЛК, у зв`язку з чим на ОСОБА_1 складено постанову від 08.11.2024 за № 1125, якою притягнуто до відповідальності та накладено штраф у розмірі 25 000,00 грн. Від отримання постанови та підпису позивач також відмовився в присутності двох свідків (а.с.35-36).

Позивач подав відповідь на відзив, у якій наполягає на задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачем було порушено вимоги закону при винесенні оскаржуваної постанови, оскільки він не був обізнаний про розгляд справи, не було роз`яснено право скористатися професійною правничою допомогою, постанова винесена в той же день, що видано направлення, а тмоу самі ж посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 позбавили його можливості пройти ВЛК. (а.с.45-47).

Ухвалою від 13.02.2025 суд поновив ОСОБА_1 строк для оскарження постанови №1125 від 08.11.2024 по справі про адміністративне правопорушення, відкрив провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с.27).

У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив скасувати оскаржувану постанову, пояснивши, що постанова винесена 08.11.2024, тобто в той день, що і направлення на ВЛК, про дату, час та місце розгляду справи він не був обізнаний, дізнався про спірну постанову вже коли вона перебувала на виконанні у виконавчій службі. Також пояснив, що він дійсно є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , дані в Резерві та особисто не оновлював. 08.11.2024 був доставлений спочатку до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а потім до восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки там перебуває на обліку, у зв`язку зі знаходженням в розшуку. Спочатку на нього склали протоколи, потім запропонували пройти ВЛК, проте він відмовився, оскільки не мав при собі необхідних документів. Також повідомив, що відстрочки від призову на військову службу не має.

У судове засідання представник відповідача не з`явився вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчать довідки про доставку електронного документу (а.с.29,30,43).

Суд, заслухавши позивача, з`ясувавши правову позицію відповідача, та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку.

Судом установлено, що 08.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову №1125 за справою про адміністративне правопорушення стосовно військовозобов`язаного ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП України та накладено штраф у розмірі 25 500,00 грн. (а.с.11).

За змістом оскаржуваної постанови ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, чим порушив абз.4 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП України.

Як убачається з наданого відповідачем направлення від 08.11.2024 (а.с.98), ОСОБА_1 08.11.2024 був направлений для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я в КП 1-А МКЛ ПМР у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Відповідно до протоколу № 4697 від 08.11.2024, складеного офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_3 , 08.11.2024 о 17 год 30 хв в ході перевірки документів ОСОБА_1 встановлено, що в період з 18.05.2024 по 16.07.2024 останній не уточнив свої військово-облікові дані. Розгляд справи було призначено об 11:00 год 15.11.2024, про що ОСОБА_1 був обізнаний, поставив власний підпис та отримав другий примірник протоколу, про що стоїть підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи під час складання протоколу не надходило.

Також 08.11.2024 офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи восьмого відділу ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_3 складено протокол №4700 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який 05.09.2024 під час оповіщення про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився ознайомитися з наказом про оповіщення працівників щодо виклику, що підтверджується актом засвідчення відмови від ознайомлення з наказом, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку. Розгляд справи було призначено об 11:00 год 15.11.2024 про що ОСОБА_1 був обізнаний, поставив власний підпис та отримав другий примірник протоколу, про що стоїть підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи під час складання протоколу не надходило.

27.01.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про направлення на його адресу постанови про накладення штрафу відносно ОСОБА_1 , яка направлена йому 28.01.2025 (а.с.21,10).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Таким чином, з 24.02.2022 року в Україні діє особливий період.

Згідно із ч. 5 ст. ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а самеПоложенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (даліПоложення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженогоПостановою КМУ від 23 лютого 2022 р. №154(далі - Положення № 154), - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу (п.п. 12-13 Положення № 154).

Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Отже, проходження ВЛК є не правом, а встановленим законом обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого настає передбачена відповідальність.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАПрозглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу(ч. 2ст. 251 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як установлено з матеріалів справи позивач відмовився від проходження ВЛК, що фактично не заперечується ОСОБА_1 .

Відомостей, що позивач не має статусу військовозобов`язаного, чи має підстави для відстрочки від призову під час мобілізації матеріали даної адміністративної справи не містять.

Тобто позивач не має права, у період дії воєнного стану відмовлятись від одержання направлення на ВЛК. Такі дії позивача вказують на наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Оцінюючи доводи позивача з приводу того, що зі змісту оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення не зрозуміло, яке саме порушення законодавства про оборону та мобілізаційну підготовку та мобілізацію припустив позивач, або в чому полягало його правопорушення правил військового обліку із зазначенням конкретних норм такого законодавства, та про відсутність в чинному законодавстві відповідальності військовозобов`язаного за відмову від проходження військово-лікарської комісії, суд зазначає наступне.

Диспозиція ч. 3ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма дійсно є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відтак суд дійшов висновку про те, що позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За приписами ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Отже, оскільки позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, а стягнення накладено у межах санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим у задоволенні позову потрібно відмовити.

Витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.5-7, 77, 90, 139, 241-246 КАС України,

у х в а л и в:

відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення №1125 від 08.11.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 01.08.2013, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Суддя С. М. Косик