Справа № 607/27094/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 607/27094/24 пров. № А/857/7987/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року у справі № 607/27094/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправними дій,

місце ухвалення судового рішення м.Тернопіль
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях термінових справ
суддя у І інстанціїРомазана В.В.
дата складання повного тексту рішення07.02.2025
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Адвокат Свірський Т.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови накладення адміністративного стягнення, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ББА №575551 від 05.12.2024, а справу направити на новий розгляд до відповідача, а також стягнути понесені ним судові витрати. Аргументуючи свої позовні вимоги, зазначив, що посадовою особою відділення поліції №3 м.Теребовля Тернопільського РУП, що входить до складу ГУНП в Тернопільській області винесено спірну постанову згідно якої на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Проте, позивач вважає, що у спірній постанові нерозбірливо викладено суть правопорушення, через що йому не зрозуміло за які конкретно протиправні дії позивача притягнуто до відповідальності. Також, вважає, що відповідачем порушено порядок розгляду справи. Так, спірну постанову було винесено відповідачем без розгляду справи. Крім цього, позивач вважає, що спірна постанова не відповідає приписам Закону України «Про адміністративну процедуру», який полягав у застосуванні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, у спірній постанові не зазначено найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, вид суду до якого може подати позов; спірна постанова не вмотивована в тій мірі, яка б забезпечила позивачу можливість її зрозуміти та реалізувати своє право на оскарження, не викладено зміст документів та відомості, що враховано під час розгляду справи, не здійснено посилання на докази або інші матеріали справи, не зазначено детальну правову оцінку обставин, виявлених під час розгляду справи та висновки, зроблені на підставі такої правової оцінки виявлених обставин.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року у справі № 607/27094/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови накладення адміністративного стягнення, задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 575551 від 05.12.2024 року згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень, а справу передано на новий розгляд до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Стягнуто в користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області суму судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із адміністративним позовом в суд, що становить 387 (триста вісімдесят сім) грн. 58 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що 05.12.2024 інспектором СРПП ВП №3 (м.Теребовля) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області винесено постанову серії ББА №575551 від 05.12.2024 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він в смт.Микулинці керував транспортним засобом марки «Renault Logan» р.н.з. НОМЕР_1 у темну пору доби, з надміру забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20м, не користувався паском пасивної безпеки, під час зупинки на вимогу поліцейського не увімкнув аварійної світлової сигналізації, а також водій був позбавлений права керування постановою Теребовлянського районного суду від 05.09.2024, чим порушив вимоги п.2.1 (а), 2.9 (в), 2.3 (в), 9.9 (б) ПДР України, вчинивши правопорушення передбачене ч.4 ст.126, ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. Поліцейським було роз`яснено позивачеві його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Зазначені обставини підтверджено даними із бодікамер працівника поліції. Так, з 0:05:21 позивачу було повідомлено, що його посвідчення водія вилучене згідно постанови Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 05.09.2024. Відповідач вважає, що позивачем не надано будь-яких належних та достовірних доказів, які б спростовували факт відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП. Також відповідач не погоджується зі стягненням витрат на правову допомогу.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України, а зокрема відповідач та представник позивача повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

В судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що не надання працівником поліції можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 575551 від 05.12.2024, ОСОБА_1 05.12.2024 року о 21 год. 03 хв. в смт. Микулинці керував транспортним засобом марки «Renault Logan» р.н.з. НОМЕР_1 у темну пору доби, з надміру забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20м, не користувався ременем пасивної безпеки, під час зупинки не увімкнув аварійної світлової сигналізації, а також водій був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів Теребовлянським районним судом від 05.09.2024, чим порушив вимоги п.2.1 (а), 2.9 (в), 2.3 (в), 9.9 (б) ПДР України, вчинивши правопорушення передбачені ч.4 ст.126, ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. У спірній постанові зазначено, що до неї у якості доказу додається відеозапис з нагрудних камер № 859191.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 222 КУпАП установлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція № 1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч. 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 2 розділу III Інструкції № 1395 постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частинами 1, 2, 3 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Порядок дорожнього руху на території України регулюється Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху України та іншими нормативними актами.

Згідно з пунктом 1.1 Правил дорожнього руху України вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до пункту 1.9 Правил дорожнього руху України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями статті 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Зі змісту норм статей 251, 252, 280 КУпАП колегія суддів доходить до висновку, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, зокрема за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішенні справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 40 Закону №580-VIII, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отож з приведених положень законодавства слідує, що до повноважень працівників органів Національної поліції відноситься винесення в окремих випадках постанов про адміністративне правопорушення без складення протоколу, однак таке порушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинно компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення, оскільки протокол є, зокрема, не лише засобом фіксації вчинення правопорушення, а й доказом дотримання (недотримання) посадовою особою, яка його складає, процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 575551 від 05.12.2024, ОСОБА_1 05.12.2024 року о 21 год. 03 хв. в смт. Микулинці керував транспортним засобом марки «Renault Logan» р.н.з. НОМЕР_1 у темну пору доби, з надміру забрудненим номерним знаком, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20м, не користувався ременем пасивної безпеки, під час зупинки не увімкнув аварійної світлової сигналізації, а також водій був позбавлений права керування всіма видами транспортних засобів Теребовлянським районним судом від 05.09.2024, чим порушив вимоги п.2.1 (а), 2.9 (в), 2.3 (в), 9.9 (б) ПДР України, вчинивши правопорушення передбачені ч.4 ст.126, ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. У спірній постанові зазначено, що до неї у якості доказу додається відеозапис з нагрудних камер № 859191.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126, ч.1 ст.121-3, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень.

Відповідно до підпункту (а) пункту 2.1 ПДР України, порушення ОСОБА_1 якого зазначено у спірній постанові, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Пункт 2.9 (в) ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знаку з відстані 20 метрів.

Пункт 2.3 (в) ПДР України, установлює, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремні безпеки) користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки.

Пункт 9.9 (б) ПДР України, регламентує, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Згідно з вимогами ч.4 ст.126 КУпАП, керування транспортними засобами особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст.121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу…з номерним знаком,…забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості визначити символи або буквенно-числову комбінацію номерного знаку з відстані двадцяти метрів… тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із вимогами ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП,…. порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку…тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 59 Конституції України установлено, що кожен має право на правову допомогу.

Згідно із вимогами ст.268 КУпАП, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитись із матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватись юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Дослідивши долучені до справи матеріали відеозапису нагрудних камер працівників поліції №859191 колегією суддів установлено, що транспортний засіб марки «Renault» р.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач був зупинений працівником поліції під час його руху в смт. Микулинці у темну пору доби. Причиною такої зупинки було те, що у автомобіля, яким керував відповідач був надміру забруднений номерний знак, а також те, що водій не користувався ременем пасивної безпеки. Під час зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції, водій, яким був позивач, не увімкнув аварійної світлової сигналізації. В подальшому, під час спілкування із поліцейським було встановлено, що ОСОБА_1 керував зазначеним транспортним засобом, будучи позбавленим права керування всіма видами транспортних засобів постановою Теребовлянського районного суду від 05.09.2024.

Під час документування працівниками поліції приведених правопорушень та перед початком розгляду справи, Грицюк М.С. (21:23:13 означеного відеозапису) заявив клопотання особі, яка розглядала справу про перенесення її розгляду та надання йому права скористатись правовою допомогою адвоката. Проте, працівник поліції, всупереч вимогам ст.59 Конституції України, положень ст.268 КУпАП, безпідставно відмовив йому у цьому, покликаючись на вимоги ст.276 КУпАП, яка регламентує лише місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За приведених фактичних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що особа, яка проводила розгляд справи, не забезпечила позивачу, як особі яка притягується до адміністративної відповідальності можливість реалізувати передбачене Законом право на захист.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що незабезпечення права на захист є порушенням вимог Конвенції щодо розгляду справи.

Зокрема у рішенні від 09 червня 2011 року у справі «Лучанінова проти України» Європейський суд з прав людини відмітив, що мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у поєднанні з підпунктами «b» і «c» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з тим, що заявниці не було надано можливості підготувати свій захист та ефективно скористатись допомогою захисника.

Як наслідок колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не надання працівником поліції позивачу можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічна позиція, відображена у постанові ВС від 18.02.2020 у справі №524/9827/16, відповідно до якої інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги… Такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

За приведених положень законодавства та фактичних обставин справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 лютого 2025 року у справі № 607/27094/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повний текст постанови складено 25 березня 2025 року