Справа № 640/36/21
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/36/21

Луганський окружний адміністративний суд у складі судді Секірської А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника начальника Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соцітерапія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів Державна казначейська служба України, про визнання протиправною відмови у наданні інформації на адвокатський запит, зобов`язання надати інформацію, запитувану в адвокатському запиті, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2021 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника начальника Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову заступника начальника Управління патрульної поліції в м. Києві ДПП Дмитром Євдокимовим надати інформацію на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції надати позивачу інформацію, запитувану в адвокатському запиті від 10.11.2020 № 04-20/035-15;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.03.2021 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження (стаття 263 КАС України).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 прийнято адміністративну справу до провадження; визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про повернення відзиву від 26.03.2021 підписанту відмовлено; зобов`язано Управління патрульної поліції в м. Києві надати суду в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису у строк до 11.02.2025 інформацію (з належними доказами на її підтвердження) щодо: 1) наявності станом на дату отримання адвокатського запиту Царенка Є.П. від 10.11.2020 № 04-20/034-15: відомостей про проходження ОСОБА_2 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи/та наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції після ДТП; відомостей про прізвище та посаду працівника поліції, який доставив ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння після ДТП та отримав результати; відомостей щодо назви медичного закладу, в якому проводився медичний огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння після ДТП; копії висновка щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння; 2) у разі наявності запитуваної інформації підстави її ненадання; 3) відомості, чи є станом на теперішній час Дмитро Євдокимов посадовою особою Управління патрульної поліції у м. Києві, яку посаду обіймає; зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соцітерапія» надати суду в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису у строк до 11.02.2025 інформацію (підтверджену належними доказами), чи вручалася копія висновку щодо результати медичного огляду ОСОБА_2 після ДТП, яка сталася 16.04.2020, на стан сп`яніння працівнику поліції (у разі складання такого висновку); чи направлявся такий висновок на адресу Управління патрульної поліції в м. Києві; запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі; зобов`язано відповідача заступника начальника Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; запропонувати третім особам протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надіслати (надати) суду пояснення щодо позову та відзиву разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) сторонам копій пояснень.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 залучено до участі у справі № 640/36/21 у якості другого відповідача Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції (вулиця Святослава Хороброго, 9, Київ, 03048), визначено направити Управлінню патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції копію позовної заяви з додатками; надано Управлінню патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання до суду відзиву на позовну заяву, визначено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 здійснює адвокатську діяльність відповідно до Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія КС №7964/10.

На розгляді в Київському апеляційному суді знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/10736/20 про закриття провадження у справі про притягнення Попеску Каталін-Флоріан до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Позивач є адвокатом відповідача у справі № 752/10736/20 Попеску Каталін-Флоріан.

Відповідно до пояснень клієнта відразу після ДТП ОСОБА_2 вів себе неадекватно, хватав осколки скла, намагався порізати собі руку, тому у клієнта були підстави вважати, що ОСОБА_2 міг бути в стані алкогольного сп`яніння та/чи наркотичного сп`яніння під час скоєння ДТП.

Для з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи № 752/10736/20, позивач вважав за необхідне з`ясувати причини відсутності в матеріалах справи інформації щодо результатів аналізу про стан алкогольного сп`яніння водія ТЗ. Позивач знав, що проведення таких аналізів є обов`язковим.

На виконання доручення клієнта позивачем було направлено адвокатський запит від 02.10.2020 № 04-20/034-11 до начальника Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві та до начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції з проханням повідомити чи проходив ОСОБА_2 медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного чи/та наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції після ДТП; повідомити прізвище та посаду працівника поліції, який доставив ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння після ДТП; повідомити назву медичного закладу, в якому проводився медичний огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння після ДТП; надати копію висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння.

Відповідно до відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра від 15.10.2020 № 1611ад/41/11/4/02-2020 УПП у м. Києві ДПП направлено запит до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для уточнення результатів проходження тесту на стан сп`яніння гр. ОСОБА_2 . Повідомили, що після надходження відповіді з вище вказаної організації буде додатково надано відповідь на адвокатський запит.

Оскільки позивач не отримав остаточну відповідь на перший адвокатський запит, позивачем направлено повторний адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15 до начальника Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві та до начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції з аналогічними проханнями.

Відповідно до відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра від 17.11.2020 №1805ад/41/11/4/02-2020, в управлінні патрульної поліції не передбачено зберігання копій адміністративних матеріалів, та рекомендовано звернутися до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва з аналогічною заявою.

Позивач є адвокатом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у адміністративній справі № 752/10736/20, яка була відправлена до Голосіївського районного суду м. Києва і неодноразово ознайомлювався з матеріалами цієї справи, в них відсутня інформація щодо проходження ОСОБА_2 аналізів на стан алкогольного сп`яніння.

Крім того, наявність відповіді на перший адвокатський запит дає можливість стверджувати про отримання та наявність у УПП у м. Києві ДПП інформації щодо результатів аналізів на стан алкогольного сп`яніння водія ТЗ, оскільки така інформація була запитана повторно.

За таких обставин позивач вважає, що відповідач-ІІ надав неповну відповідь на адвокатський запит, протиправно та безпідставно відмовив в наданні запитуваної інформації.

З посиланням на норми Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, позивач зазначив, що під час опитування особи, що притягається до адміністративної відповідальності 21.04.2020, слідчий слідчого відділу Голосіївського УП НП у м. Києві Рябий Ю.Ю. повідомив, що аналіз ОСОБА_2 мали зробити в обов`язковому порядку, але результатів аналізу ще не отримав.

Позивач самостійно звернувся до КНП «КМНКЛ «Соціотерапія» з окремим адвокатським запитом з проханням надати результати аналізів, однак отримав відмову з посиланням на «лікарську таємницю», а не на відсутність аналізів.

Таким чином, УПП у м. Києві ДПП повинно було отримати результати аналізів водія ТЗ одразу після проведення або мало отримати їх повторно від КНП «КМНКЛ «Соціотерапія». Натомість в листі від 17.11.2020 № 1805ад/41/11/4/02-2020 відповідач відмовив у наданні інформації на адвокатський запит, чим порушив вимоги статті 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Оскільки запитувана в адвокатському запиті інформація стосувалася адміністративної справи, в якій позивач виступає адвокатом, УПП в м. Києві та ДПП мало право та було зобов`язано виконати вимоги Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» та надати копію висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння.

Крім того, відповідач-ІІ залишив без відповіді запитання щодо поліцейських, які мали забезпечити проведення аналізів, отримати їх результати та надати їх слідчому поліції, який оформляв матеріали адміністративної справи.

З посиланням на норми статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 60 Закону України «Про запобігання корупції» позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Також, з посиланням на статті 18, 19 Закону України «Про Національну поліцію», статті 56 Конституції України, статей 1166, 1167 ЦК України, постанову Верховного Суду України від 26.05.2016 у справі № 6-440цс16, постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постанову Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17, позивач зазначив, що між визнанням рішення відповідача про ненадання запитуваної інформації та завданням позивачу моральної шкоди є причинно наслідковий зв`язок, який є підставою для відшкодування моральної шкоди. Оскільки відповідним рішенням позивачу завдано моральної шкоди, у разі визнання такого рішення незаконним, відшкодування моральної шкоди здійснюється незалежно від вини посадової особи державного органу.

Позивач, отримавши протиправну відмову в наданні копії результатів аналізів та не отримавши відповідь на інші питання, відчув чергове розчарування в роботі поліції, стрес, оскільки розумів, що, працюючи адвокатом, отримання інформації на адвокатські запити є важливим елементом захисту, який необхідний для захисту своїх клієнтів. Однак грубе порушення прав позивача як адвоката на отримання інформації та протиправність дій ДПП створюють серйозні перешкоди у здійсненні ним правозахисної діяльності. Позивач відчував тривогу за майбутнє, оскільки зрозумів, що в іншій адвокатській справі, звернувшись з аналогічним адвокатським запитом до органів поліції, він може знов отримати протиправну відмову. Клієнт позивача, дізнавшись про відмову, почав сумніватися у професійності позивача.

На окрему увагу заслуговують відчуття позивача викликані тим, що матеріали адміністративної справи, переданої до суду, не містили інформації щодо результатів аналізу, хоча такий аналіз повинен обов`язково проводитись, є доказом у адміністративній справі і мав бути залучений поліцією в обов`язковому порядку.

Стресовий стан та емоційні страждання викликали у позивача хворобливий стан, неможливість концентруватися на виконанні щоденної роботи. Також позивач відчув емоційні переживання, викликані розумінням, що протиправна відмова відповідача надати запитувану інформацію, призведе до необхідності витрачати зайвий час на захист порушених прав позивача як адвоката.

Враховуючи глибину душевних страждань позивача, характер та тривалість немайнових втрат, часу та зусиль, необхідних для відновлення душевного спокою та з врахуванням вимог розумності і справедливості, позивач вважає, що розмір його моральних страждань становить 10 000,00 грн.

26.03.2021 Департаментом патрульної поліції надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Відповідно до Інформаційного порталу Національної поліції України 16.04.2020 близько 13:00 год на перехресті просп. Науки та вул. Блакитного, у місті Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода, що попередньо була кваліфікована як ДТП з потерпілими, оскільки за інформацією з місця події учасниками ДТП було отримано тілесні ушкодження. Відомості щодо даної події було внесено до єдиного обліку заяв та повідомлень громадян Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві за № 277710 від 16.04.2020.

Черговим ГУНП у м. Києві на обслуговування виклику було направлено авто патруль УПП у м. Києві ДПП «Рубін-0111» у складі інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берега) лейтенанта поліції ОСОБА_3 , поліцейського роти № 1 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берега) сержанта поліції ОСОБА_4 та інспектора взводу № 1 кавалерійської роти батальйону тактико оперативного реагування старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 . За результатом опрацювання виклику поліцейськими було складено електронний рапорт: «Прибувши на місце події було виявлено водія автомобіля Skoda під керуванням ОСОБА_2 та водія велосипеду під керуванням ОСОБА_6 Попеску. Учасників події було госпіталізовано бригадами швидкої медичної допомоги № 34 та 36. Ні місце події викликано слідчо-оперативну групу».

З посиланням на підпункти 4, 5 пункту 2 Розділу ІХ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357, відповідач-І зазначив, що, враховуючи факт госпіталізації учасників ДТП, можливість доставлення учасників події до відповідного медичного закладу для проведення огляду на стан сп`яніння, у поліцейських УПП у м. Києві ДПП була відсутня. У разі отримання учасниками ДТП відповідних тілесних ушкоджень подія має ознаки кримінального правопорушення, оформлення та розслідування здійснюється в межах досудового розслідування. До приїзду слідчо-оперативної групи поліцейськими УПП у м. Києві ДПП вживалися заходи щодо охорони місця події.

Відсутність висновку медичного огляду ОСОБА_2 та інформації про його проведення в УПП у м. Києві ДПП стала можливою через наявність ознак кримінального правопорушення, при якому учасниками було отримано тілесні ушкодження, оформлення та розслідування яких здійснюється відповідними слідчими підрозділами НПУ в межах досудового розслідування.

Підстави для призначення в УПП у м. Києві службового розслідування з метою встановлення місцезнаходження висновку медичного огляду ОСОБА_2 , відсутні.

Відповідь на адвокатський запит від 15.10.2020 містила всю наявну в УПП у м. Києві інформацію. Відповіді на питання, вказані в запиті, зокрема «чи проходив ОСОБА_2 освідчення на стан сп`яніння?» було надано з урахуванням фактичних даних та відомостей, що були в розпорядженні УПП у м. Києві. Оскільки інформація щодо проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 була відсутня, можливість вказати назву медичного закладу, у якому проводився такий огляд та надати копію висновку проходження огляду на стан сп`яніння була відсутньою.

Більше того, з урахуванням відсутності необхідної для адвоката інформації, за підписом відповідача-ІІ було направлено запит до КНМКЛ «Соціотерапія» для отримання інформації, необхідної для здійснення позивачем адвокатської діяльності.

Отриманою відповіддю вх. № 58664 від 04.11.2020 у наданні інформації було відмовлено, і цю відповідь за підписом відповідача-ІІ списано до справи.

Тобто факт відсутності запитуваної інформації (чи проходив ОСОБА_2 освідування на стан сп`яніння? Вказати назву медичного закладу, у якому проводився такий огляд та надати копію висновку проходження огляду на стан сп`яніння) унеможливлював надання інформації позивачу навіть після отримання відповіді з КНПКЛ «Соціотерапія».

На адвокатський запит вх. УПП у м. Києві ДПП від 17.11.2020 № 1805-аз/41/11/4/02-2020 позивачу було рекомендовано звернутися до Голосіївського районного суду міста Києва для отримання копій запитуваної інформації, що повинна була міститися у матеріалах справи про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності Попеско Каталіна-Флоріана.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права та відповідальності за ненадання інформації на адвокатський запит відповідач-І, з посиланням на статтю 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 15, частину п`яту статті 212-3, пункту 9-1 частини першої статті 255 КУпАП, зазначив, що оскільки ОСОБА_7 є поліцейським, має спеціальне звання старший лейтенант поліції та призначений на посаду заступника начальника управління начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП у м. Києві ДПП за вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною п`ятою статті 212-3 КУпАП, останній несе дисциплінарну відповідальність.

Обов`язок фіксації факту вчинення адміністративного правопорушення, збирання доказів та фактичних даних щодо обставин вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною п`ятою статті 212 КУпАП, покладається на голову ради адвокатів АРК, областей, міст Києва та Севастополя або уповноваженого радою члена ради адвокатів.

Таким чином, факт вчинення неправомірних дій за статтею 212-3 КУпАП з боку працівників поліції, встановлюється судом на підставі матеріалів, зібраних та оформлених головою ради адвокатів АРК, областей, міст Києва та Севастополя або уповноваженим радою членом ради адвокатів, після чого вирішується питання про направлення матеріалів до відповідних структурних підрозділів для притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності.

Щодо завдання позивачу моральної шкоди відмовою від надання інформації відповідач-І зазначив, що протиправна бездіяльність відповідача-ІІ можлива лише за умови ненадання відповіді на адвокатський запит або надання неповної інформації, яка перебувала у його розпорядженні, однак при наданні відповіді на адвокатський запит порушень Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» з боку відповідача-ІІ допущено не було.

На підставі викладеного відповідач-І просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачем-ІІ та відповідачем-ІІІ відзиви на позовну заяву не було надано.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

10.02.2025 третьою особою надано пояснення, в яких зазначено, що оскільки позивачем заявлено позовну вимогу саме про «стягнення з Департаменту патрульної поліції», а не з Державної казначейської служби України, визначення Державної казначейської служби України у справі в якості відповідача, спростовується заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 про стягнення з Департаменту патрульної поліції.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. При цьому, факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинен підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, яке має значення для справи про відшкодування шкоди.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення посадових осіб органу державної влади вищого рівня.

Статтею 23 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктами 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі постанова ПВСУ № 4) передбачено обов`язкове з`ясування при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до зазначеного вище пункту, визначаючи розмір відшкодування морального (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою.

З огляду на вищевикладене, закон пов`язує виникнення права на компенсацію моральної шкоди з випадками порушення прав особи. Водночас, оказів як психічного впливу, що, за твердженням позивача, призвело до негативних наслідків морального характеру, так і доказів на підтвердження порушення звичайного режиму життя, емоційної пригніченості позивачем до суду не надано. Крім того, позивач не зазначає, як конкретно змінився спосіб його життя в цей період. Виходячи з приписів законодавства про відшкодування шкоди, розмір відшкодування шкоди повинен визначатись з урахуванням вимог розумності та справедливості такого відшкодування, яке має бути не більш ніж достатнім для поміркованого задоволення звичайних потреб потерпілої особи і не повинно призводити до збагачення позивача за рахунок Держави.

Розмір моральної шкоди визначений позивачем є завищеним й необґрунтованим та документально не підтвердженим. Отже, Позивач не надав доказів, якими б підтверджувався факт заподіяння йому моральних та фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням Департаменту патрульної поліції/ Відповідача 2 та вини в її заподіянні.

Інтереси держави полягають у забезпеченні правомірного обігу бюджетних коштів, додержанні законодавчого порядку відшкодування, а також у визнанні та фінансуванні лише законних підстав відшкодування шкоди. Безпідставне стягнення бюджетних коштів створює загрозу економічним інтересам держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання коштів державного або місцевого бюджету, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів, у т.ч. захищених.

З огляду на наведене представник третьої особи просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На виконання ухвали суду від 27.01.2025 відповідачем-І надано заяву, в якій зазначено, що що інформація, яку витребував суд, знаходиться в різних відділах управління патрульної поліції, тому надано довідки щодо запитуваних відомостей.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , має право на заняття адвокатською діяльністю відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС№7964/10 від 18.07.2019.

02.10.2020 адвокат Царенко Є.П. звернувся до начальника Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві Іщенка В.М., Управління патрульної поліції у м. Києві в інтересах клієнта Попеску Каталін-Флоріан з адвокатським запитом № 04-20/034-11, в якому з посиланнями на статті 20, 24 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», п. 8 розділу І, пункт 15 розділу ІІ, пункт 20 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735, просив повідомити:

- чи проходив ОСОБА_2 медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного чи/та наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції після ДТП;

- прізвище та посаду працівника поліції, який доставив ОСОБА_2 до медичного закладу для проходження медичного огляду на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння після ДТП;

- назву медичного закладу, в якому проводився медичний огляд ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного спяніння після ДТП;

- надати копію висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння. Адвокатом зазначено, що інформація потрібна для наступного судового засідання (арк.спр. 15-17).

Листом від 15.10.2020 № 1611аз/41/11/4/02-2020 заступник начальника УПП у м. Києві Дмитро Євдокимов надав відповідь на адвокатський запит від 02.10.2020 № 04-30/034-11 «Щодо надання відповіді відносно ДТП, яка мала місце 16.04.20», в якій зазначено, що у відповідності до обліково реєстраційних даних інформаційного порталу Національної поліції підсистеми «Адмінпрактика», на основі матеріалів справи, які надійшли до УПП з Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, працівниками УПП 27.05.2020 відносно гр. ОСОБА_8 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 421660 за ст. 124 КУпАП. Згідно картки ДТП, яка введена до обліково-реєстраційних даних інформаційного порталу Національної поліції підсистеми «Адмінпрактика» огляд обох учасників безпосередньо після скоєння ДТП не проводився у зв`язку з госпіталізацією. На звернення адвоката був направлений запит до КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» для уточнення результатів проходження тесту на стан сп`яніння гр. ОСОБА_2 . Після надходження відповіді буде додатково надано відповідь (арк.спр. 24).

12.10.2020 за № 04-20/034-13 адвокатом Царенком Є.П. в інтересах клієнта Попеску Каталін-Флоріан направлено до Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» адвокатський запит, в якому просив повідомити, чи проходив ОСОБА_2 медичний огляд в КНП «Київська міська медична клінічна лікарня «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції після ДТП; надати копію висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння, у разі його проходження для подання до суду (арк.спр. 18-20).

Листом від 21.10.2020 № 957 КНКП «КМНКЛ «Соціотерапія» повідомило позивача, що інформація стосовно проходження огляду на стан сп`яніння ОСОБА_2 є конфіденційною, висновок містить конфіденційну інформацію, яка згідно з чинним законодавством України належить до інформації з обмеженим доступом. До запиту не додано документів, які б підтверджували надання ОСОБА_2 право отримувати без його згоди конфіденційну інформацію з обмеженим доступом (арк.спр. 26).

10.11.2020 за № 04-20/034-15 адвокат Царенко Є.П. звернувся до начальника Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві Іщенка В.М., Управління патрульної поліції у м. Києві в інтересах клієнта Попеску Каталін-Флоріан з адвокатським запитом, в якому повторно виклав вимоги, аналогічні заявленим у адвокатському запиті від 02.10.2020 № 04-20/034-11 (арк.спр. 21-23).

Листом від 17.11.2020 № 1805-аз/41/11/4/02-2020 заступник начальника УПП у м. Києві Дмитро Євдокимов надав відповідь на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15 «Щодо надання інформації відносно гр. ОСОБА_2 », в якій зазначено, що 16.04.2020 адміністративний протокол серії ДПР 18 № 421660, за порушення правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП складений відносно гр Попеску Каталіна-Флоріна. У відповідності до вимог ст. 221 КУпАП 03.06.2020 супровідним листом управління патрульної поліції у місті Києві вже направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для прийняття рішення згідно чинного законодавства. Оскільки в управлінні патрульної поліції не передбачено зберігання копій адміністративних матеріалів, рекомендовано звернутися до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва з аналогічною заявою (арк.спр. 25).

Згідно із довідкою від 12.02.2025 Відділу правового забезпечення УПП у м. Києві ДПП «Щодо надання інформації на вх. № 11589 від 04.02.2025» до відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції надійшла копія ухвали Луганського окружного адміністративного суду щодо надання відомостей про проходження ОСОБА_2 медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, після ДТП, яка сталася 16.04.2020 року. У відділі адміністративної практики управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції станом на 12.02.2025 відсутні запитувані документи, так як документи, строк зберігання яких закінчився, включають до Акта про вилучення для знищення документів згідно чинного законодавства.

Відповідно до довідки від 17.02.2025 Начальника відділу документального забезпечення УПП у м. Києві ДПП Згідно облікових даних (електронних таблиць реєстрації) Відділу засобами електронної пошти 11.11.2020р. було отримано адвокатський запит адвоката Царенко Євгена Петровича в інтересах ОСОБА_8 щодо надання інформації про проходження експертизи на стан алкогольного сп`яніння та з вимогою надати копію висновку, за вихідним номером 04-20/034-15 від 10.11.2020, адреса для листування: АДРЕСА_1 , що був зареєстрований за № 1805- аз інспектором І категорії Відділу Гордієнко Вікторією, та за резолюцією заступника начальника Управління Євдокимова Дмитра визначена в роботу відділу адміністративної практики Управління (Ольховській Аліні). У визначені законом терміни 17.11.2020р. За № 1805аз-41/11/4/02-2020 відповідь було направлено засобами ПАТ Укрпошта, виконавець Шило. Також зазначено, що під час збройної агресії російської федерації проти України, зокрема штурмових дій в Київській області, війська ворога вели активні наступальні дії, при цьому неодноразово повідомлялось про можливий штурм міста Києва, у зв`язку з чим особовий склад Управління готувався до такого штурму та виконував задачі щодо можливого стримування наступу ворожих військ на місто і дії щодо унеможливлення захоплення адміністративної будівлі Управління, де на той час зберігалася значна кількість вогнепальної зброї, службової інформації та документів з обмеженим доступом, базами даних, тощо. З огляду на небезпеку, керуючись рядом нормативних актів було прийнято рішення про термінове знищення архівних документів Управління для недопущення заволодіння, розповсюдження та використання в злочинних діях проти життя та здоров`я громадян України, співробітників управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції та їх сімей, відомості про яких містяться в службовій документації (та інших документах). Виходячи з вище зазначеного 02.03.2022 згідно з актом № 1 «Про знищення архіву ВДЗ та іншої службової документації Управління» наявні архівні матеріали Управління у тому числі за 2020 р. було знищено.

Згідно із довідкою від 19.02.2025 відділу кадрового забезпечення управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції ОСОБА_7 з 15 лютого 2023 року переміщений для подальшого проходження служби до управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 10.02.2023 № 136 о/с та станом на теперішній час службу в управлінні патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції не проходить. ОСОБА_7 звільнений зі служби в поліції з 06 вересня 2023 року відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції від 04.09.2023 № 1144о/с.

Вирішуючи справу у межах заявлених позовних вимог, надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 5076) визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Статтею 20 Закону № 5076 визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб);

2) представляти і захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб у суді, органах державної влади та органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, громадських об`єднаннях, перед громадянами, посадовими і службовими особами, до повноважень яких належить вирішення відповідних питань в Україні та за її межами;

3) ознайомлюватися на підприємствах, в установах і організаціях з необхідними для адвокатської діяльності документами та матеріалами, крім тих, що містять інформацію з обмеженим доступом;

4) складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

5) доповідати клопотання та скарги на прийомі в посадових і службових осіб та відповідно до закону одержувати від них письмові мотивовані відповіді на ці клопотання і скарги;

6) бути присутнім під час розгляду своїх клопотань і скарг на засіданнях колегіальних органів та давати пояснення щодо суті клопотань і скарг;

7) збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою;

8) застосовувати технічні засоби, у тому числі для копіювання матеріалів справи, в якій адвокат здійснює захист, представництво або надає інші види правової допомоги, фіксувати процесуальні дії, в яких він бере участь, а також хід судового засідання в порядку, передбаченому законом;

9) посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів;

10) одержувати письмові висновки фахівців, експертів з питань, що потребують спеціальних знань;

11) користуватися іншими правами, передбаченими цим Законом та іншими законами.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 5076 адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства.

Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 5076 орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Частиною третьою статті 24 Закону № 5067 визначено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

У цій справи спірним є питання щодо дотримання відповідачами вимог статті 24 Закону № 5067 при наданні відповіді на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20034-15.

Листом від 17.11.2020 № 1805-аз/41/11/4/02-2020 заступник начальника УПП у м. Києві Дмитро Євдокимов надав відповідь на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15 «Щодо надання інформації відносно гр. ОСОБА_2 », в якій зазначено, що 16.04.2020 адміністративний протокол серії ДПР 18 № 421660, за порушення правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ст. 124 КУпАП складений відносно гр Попеску Каталіна-Флоріна. У відповідності до вимог ст. 221 КУпАП 03.06.2020 супровідним листом управління патрульної поліції у місті Києві вже направлено до Голосіївського районного суду м. Києва для прийняття рішення згідно чинного законодавства. Оскільки в управлінні патрульної поліції не передбачено зберігання копій адміністративних матеріалів, рекомендовано звернутися до канцелярії Голосіївського районного суду м. Києва з аналогічною заявою (арк.спр. 25).

Суд зауважує, що зазначена відповідь не містить посилань на нормативно-правові акти, якими визначено порядок зберігання копій адміністративних матеріалів, направлених до суду для розгляду; не надано відповіді на поставлені у адвокатському запиті питання.

У відзиві відповідач-І зазначив підстави неможливості надання запитуваної інформації, проте відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 28.05.2020 у справі № 826/17201/17, від 23.11.2023 у справі № 360/5184/19 суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в документі, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування. У зв`язку з цим адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання» свого рішення).

Тобто, всі обґрунтування неможливості надати інформацію, витребувану адвокатським запитом, мали бути наведені у відповіді на такий запит.

Крім того, суд зазначає, що положеннями частини другої статті 24 Закону № 5067 визначено обмеження в доступі адвоката до певної інформації та документів, а саме - у відповідь на адвокатський запит не може надаватись інформація з обмеженим доступом і копії документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Позивач просив надати зокрема копію висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння, діючи в інтересах Попеску Каталін-Флоріан.

Так, положеннями ч.ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

З приводу інформації про фізичну особу (персональних даних) ч. 1 ст. 11 Закону України «Про інформацію» задекларовано, що інформація про фізичну особу (персональні дані) це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

У своєму рішенні від 20.01.2012 р. у справі №1-9/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що до конфіденційної інформації про фізичну особу слід відносити інформацію про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адресу, дату і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові й немайнові відносини цієї особи з іншими особами (зокрема, з членами сім`ї), а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються в побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка обіймає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Відповідь на адвокатський запит від 17.11.2020 №1805аз/41/11/4/02-2020 не містить обґрунтувань можливості чи неможливості надання висновку про результати медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння, в тому числі в контексті абзацу першого частини другої статті 24 Закону № 5067.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, суд погоджує доводи позивача про неналежний розгляд відповідачем-ІІ адвокатського запиту від 10.11.2020 № 04-20/034-15, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом коригування обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом:

- визнання протиправними дій Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо неналежного розгляду адвокатського запиту від 10.11.2020 № 04-20/034-15, поданого адвокатом Царенком Євгеном Петровичем;

- зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції повторно розглянути та надати відповідь на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15, поданий адвокатом ОСОБА_1 .

При цьому, суд зауважує, що відповідь на адвокатський запит надана ОСОБА_9 як посадовою особою Управління патрульної поліції в м Києві ДПП, і станом на теперішній час він звільнений зі служби в поліції, і в суду відсутні підстави зобов`язувати надати відповідь на адвокатський запит Департамент патрульної поліції.

Тобто, належним відповідачем у спірних правовідносинах є саме Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції, яке є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 КАС України, згідно із яким суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Щодо доводів відповідача-І про неналежність обраного позивачем способу захисту порушеного права шляхом оскарження до адміністративного суду дій/бездіяльності, допущених при розгляді адвокатського запиту, суд зазначає таке.

Дійсно, частиною п`ятою статті 212-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено відповідальність за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит, запит кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, її палати або члена відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». За вказане адміністративне правопорушення передбачено відповідальність у вигляді накладення штрафу на посадових осіб від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Для притягнення винних осіб до відповідальності адвокат звертається до Ради адвокатів відповідного регіону із заявою про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченою ст. 212-3 КУпАП.

За результатами розгляду такої заяви Рада адвокатів регіону складає протокол про адміністративне правопорушення та передає його до суду. Суд розглядає протокол і приймає відповідне рішення.

Разом з тим, можливість притягнення до адміністративної відповідальності винних за неправомірну відмову в наданні інформації, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, у відповідь на адвокатський запит посадових осіб не нівелює права адвоката оскаржити такі дії до адміністративного суду.

Так, враховуючи Рішення Ради адвокатів України від 13.10.2018 № 172 «Щодо роз`яснення деяких питань, пов`язаних з реалізацією права адвоката на звернення з адвокатським запитом», адвокат може звернутися до:

1) ради адвокатів регіону, що є спеціальним способом захисту прав;

2) суду (позовні заяви можуть розглядатись у порядку, або цивільного, або адміністративно судочинства, залежно від конкретних обставин справи);

3) Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини.

В межах спірних правовідносин позивач реалізував своє право на судовий захист.

Щодо позовної вимоги про стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн, суд зазначає, що право позивача порушено діями не Департаменту патрульної поліції, а відповідачем-ІІІ.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (пункт 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (пункт 54).

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

Тобто, наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та заявлений розмір на відшкодування такої шкоди є предметом доказування у справах про її стягнення.

В суду не виникає сумнівів, що позивач міг відчувати певний психологічний дискомфорт внаслідок неналежного розгляду його адвокатського запиту відповідачем-ІІІ, але позивачем у позовній заяві не обґрунтовано заявлений розмір моральної шкоди, і, виходячи з наданих позивачем обґрунтувань заподіяння моральної шкоди, задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо неналежного розгляду адвокатського запиту від 10.11.2020 № 04-20/034-15; зобов`язання Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції повторно розглянути та надати відповідь на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15, є достатньою сатисфакцією для позивача, і у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Також суд зазначає, що доводи позивача про відсутність в матеріалах адміністративної справи № 752/10736/20 висновку щодо результатів медичного огляду ОСОБА_2 на стан алкогольного та/чи наркотичного сп`яніння, який обов`язково бути в цих матеріалах, підлягають оцінці при розгляді саме справи про адміністративне правопорушення, є предметом доказуванні при встановленні вини особи при вчиненні адміністративного правопорушення, а не предметом доказування у справі про неналежний розгляд адвокатського запиту.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд зазначає таке.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із частинами другою-четвертою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до приписів частини другої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Невиконання судового рішення спричиняє відповідальність, встановлену законом.

У рішеннях Європейського суду з прав людини (у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, прослідковується однозначна позиція, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя.

Статтею 382 КАС України передбачений судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах.

Відповідно до частин першої вказаної статті суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

З аналізу викладених норм убачається, що судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту про виконання судового рішення, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Судом не встановлено, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть очікуваного результату, або що відповідач створюватиме перешкоди для виконання такого рішення.

Отже, клопотання позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення залишається судом без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, а також, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд присуджує позивачу понесені ним судові витрати у сумі 840,80 грн зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-ІІІ.

Судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1000 грн за звернення з позовною вимогою про стягнення моральної шкоди покладаються на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Також у матеріалах справи міститься клопотання позивача про повернення надміру сплаченого судового збору, обгрунтоване тим, що на виконання ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 25.01.2021 у справі № 640/36/21 позивач сплатив судовий збір з врахуванням вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн.

Оскільки моральна шкода заподіяна позивачу незаконними рішеннями органу державної влади, судовий збір у відповідності до п.13 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» не справляється.

Аналогічних висновків дійшла в Узагальненому науково консультативному висновку Науково консультативна Рада при ВАСУ.

З посиланням на статті 2, 7, 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004, п. 47 Рішення ЄСПЛ від 21.10.2010 у справі «Diya 97 проти України», статтю 129 Конституції України, статтю 7 Закону України «Про судовий збір», позивач просив повернути надмірно сплачений судовий збір у розмірі 1000,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків, а саме сплати судового збору в розмірі 1000,00 грн за одну вимогу майнового характера про стягнення моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.

Суд в ухвалі від 25.01.2021 зазначив, що відмовляє у звільненні позивача від сплати судового збору на підставі на пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки така застосовується коли факт незаконності рішення, дії чи бездіяльності на момент пред`явлення позову про відшкодування шкоди є встановленим у визначеному порядку. Лише після цього, позивач звертаючись в порядку цивільного судочинства із позовом про відшкодування шкоди заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, може посилатися на їх незаконність (протиправність) як на доведену обставину. В даній справі предметом спору є ненадання відповіді на інформаційний запит, відтак, позивач має сплатити судовий збір.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 241 КАС України визначено, що судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Таким чином, позивачем сплачено 1000,00 грн судового збору на виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.01.2021, яка набрала законної сили 25.01.2021 і в якій зазначено підстави сплати судового збору за звернення з вимогою про стягнення моральної шкоди.

Тобто, сплачена позивачем 1000,00 грн не є надміру сплаченим судовим збором, і в суду відсутні підстави для його повернення у відповідності до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, заступника начальника Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції Євдокимова Дмитра, Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соцітерапія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідачів Державна казначейська служба України, про визнання протиправною відмови у наданні інформації на адвокатський запит, зобов`язання надати інформацію, запитувану в адвокатському запиті, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції щодо неналежного розгляду адвокатського запиту від 10.11.2020 № 04-20/034-15, поданого адвокатом Царенком Євгеном Петровичем.

Зобов`язати Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції повторно розглянути та надати відповідь на адвокатський запит від 10.11.2020 № 04-20/034-15, поданий адвокатом Царенком Євгеном Петровичем.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська