Справа № 140/32590/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання судового рішення

21 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/32590/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Валюха В.М.,

за участю секретаря судового засідання Бульбенюк Т.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника заявника Миршавки К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2024, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період, починаючи з 01.06.2023, додаткової винагороди, передбаченої абзацами п`ятим, шостим пункту 1-1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168), зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період, починаючи з 01.06.2023 та по день звільнення з військової служби, додаткову винагороду, передбачену абзацами п`ятим, шостим пункту 1-1 Постанови № 168; визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою командира навчальної батареї старшого викладача навчального батальйону, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою командира навчальної батареї старшого викладача навчального батальйону, відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу «XXVI. Виплата грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за посадою» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260); в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2024 у справі № 140/32590/23.

06.03.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 у цій справі до 05.03.2026.

Клопотання обґрунтоване тим, що командуванням ВЧ НОМЕР_1 вживалися заходи щодо добровільного виконання рішення суду шляхом здійснення розрахунку грошового забезпечення в сумі до виплати 120060,67 грн, про що свідчить клопотання ВЧ НОМЕР_1 від 19.08.2024 № 812/14265.

Всі подальші дії щодо виконання судового рішення в частині виплати коштів не залежать від ВЧ НОМЕР_1 , а залежать від фактичного надходження бюджетних коштів на рахунки відповідача. Лише після надходження коштів, замовлених шляхом подання заявки-розрахунку вищому командуванню, здійснюється їх виплата шляхом формування платіжної інструкції для зарахування на банківський рахунок позивача.

Тобто, для відповідача існують обставини, які істотно ускладнюють виконання судового рішення, внаслідок яких відповідач не може виконати рішення суду і його виконання потрібно відстрочити на один рік до 05.03.2026 (а. с. 118-120).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 вказане клопотання призначено до судового розгляду на 10:30 21.03.2025 (а. с. 132).

Ухвалою суду від 10.03.2025 заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено та постановлено забезпечити участь представника відповідача Миршавки К.А. у судовому засіданні, призначеному на 10:30 21.03.2025 та у наступних судових засіданнях (у разі відкладення розгляду чи оголошення перерви), з розгляду клопотання ВЧ НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (а. с. 146-147).

В поданих до суду запереченнях (а. с. 150-151) позивач просить відмовити у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду з огляду на те, що представник відповідача не обґрунтував та не довів необхідності відстрочення виконання рішення суду на один рік.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції представник заявника Миршавка К.А. клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, та просить відстрочити виконання рішення суду.

Заслухавши думку позивача ОСОБА_1 , який заперечив проти поданого клопотання, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2024, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період, починаючи з 01.06.2023, додаткової винагороди, передбаченої абзацами п`ятим, шостим пункту 1-1 Постанови № 168, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період, починаючи з 01.06.2023 та по день звільнення з військової служби, додаткову винагороду, передбачену абзацами п`ятим, шостим пункту 1-1 Постанови № 168; визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою командира навчальної батареї старшого викладача навчального батальйону, зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за невакантною посадою командира навчальної батареї старшого викладача навчального батальйону, відповідно до абзацу другого пункту 1 розділу «XXVI. Виплата грошового забезпечення за час тимчасового виконання обов`язків за посадою» Порядку № 260; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а. с. 43-46, 80-88).

Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ВЧ НОМЕР_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2024 у справі № 140/32590/23.

29.07.2024 Волинський окружний адміністративний суд, на виконання рішення суду, видав виконавчі листи № 15923/2024, № 15924/2024 (а. с. 105-106).

Постановами старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.08.2024 ВП № 75698370, ВП № 75698257 відкрито виконавчі провадження з виконання вказаних виконавчих листів (а. с. 107-108), а постановами зазначеного державного виконавця від 30.08.2024 ВП № 75698370, ВП № 75698257, від 17.10.2024 ВП № 75698370, ВП № 75698257 за невиконання рішення суду на боржника ВЧ НОМЕР_1 накладено штрафи в розмірі 5100,00 грн та 10200,00 грн відповідно (а. с. 109-112).

Відповідач (боржник) ВЧ НОМЕР_1 звертався до ВЧ НОМЕР_2 із клопотання від 19.08.2024 № 812/14265 щодо отримання письмової згоди на не оскарження судових рішень у цій справі з додатком у вигляді довідки-розрахунку (а. с. 124), у відповідь на яку листом від 23.08.2024 № 117/22248 ВЧ НОМЕР_2 повідомила, що не заперечує проти не оскарження судових рішень та замовлення коштів для їх виконання у заявках (а. с. 125).

З виписки з рахунку ВЧ НОМЕР_3 за 04.03.2025 вбачається відсутність коштів на рахунку за КЕКВ 2800 (а. с. 123).

За приписами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами першою, другою статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції», заява №18357/91, пункт 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява №22774/93, пункт 66). Державний орган не може довільно посилатись на брак коштів для оплати заборгованості, присудженої рішенням суду (рішення від 17.01.2006 у справі «Гордєєви і Гурбик проти України», заяви №№27370/03 і 30049/04, пункт 25). Неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (рішення від 29.06.2004 справі «Войтенко проти України», заява № 18966/02, пункт 53).

Згідно із позицією, викладеною у пунктах 31, 32 розділу IV «Роль суддів у виконанні судових рішень в адміністративних справах» Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010), в державі, яка керується верховенством права, передусім державні підприємства зобов`язані визнавати судові рішення в першу чергу та виконувати їх якнайшвидше, відповідаючи своєму статусу. Сама думка про те, що державна установа відмовляється поважати рішення суду, підриває концепцію верховенства права. Держава має визнавати судові рішення, винесені не на її користь, без затримання та не змушуючи заявників удаватись до процедури примусового виконання.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Вказане свідчить про те, що орган державної влади повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Обставина відсутності у відповідача бюджетних коштів за відповідною бюджетною програмою та наявність значної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні в органах Казначейства, не може слугувати підставою для невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача (аналогічних висновків Верховний Суд дійшов, зокрема, у постановах від 16.04.2020 у справі № 818/1814/17, від 03.02.2021 у справі № 812/413/18, від 21.02.2023 у справі № 500/5748/21).

Водночас, згідно із частиною першою статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Відповідно до частини третьої статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За приписами частини четвертої статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Згідно із частиною п`ятою статті 378 КАС України відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Таким чином, підставою для застосування правил цієї норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі: ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин (вказана позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 800/203/17).

Насамперед суд звертає увагу, що рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.04.2024 у цій справі набрало законної сили 28.06.2024 (з дати прийняття постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2024), а тому в силу приписів частини п`ятої статті 378 КАС України відстрочення виконання судового рішення (у випадку задоволення клопотання) не може тривати після 28.06.2025, тоді як заявник просить відстрочити виконання рішення суду аж до 05.03.2026.

На підтвердження викладених у клопотанні доводів про те, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів, а виконання судового рішення залежить від фактичного надходження коштів на рахунки ВЧ НОМЕР_1 , заявник не подав відповідних доказів.

Так, відповідач подав копію клопотання від 19.08.2024 № 812/14265 щодо отримання письмової згоди на не оскарження судових рішень у цій справі з додатком у вигляді довідки-розрахунку (а. с. 124), при цьому, самої довідки-розрахунку суду не надано.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, крім надсилання зазначеного клопотання у серпні 2024 року, вчиняв інші дії, спрямовані на виконання рішення суду, та доказів того, що рішення суду у цій справі досі не виконано не з вини відповідача. Суду не надано доказів на підтвердження доводів про те, що виконання рішення суду у цій справі, де відповідачем є ВЧ НОМЕР_1 , залежить не від нього, а від дій саме ВЧ НОМЕР_2 , у матеріалах справи відсутні докази, що ВЧ НОМЕР_2 відповідає за виконання судового рішення та вжила усіх залежних від неї заходів, спрямованих на виконання рішення суду у цій справі.

Суд погоджується із аргументами позивача про те, що відповідач не надав доказів на підтвердження обставин, що заважали вчасно виконати рішення суду, а відстрочення виконання рішення суду призведе до необґрунтованого та невизначеного в часі продовження порушення прав та законних інтересів позивача. Зміст клопотання та додатків до нього не дає підстав вважати, що у разі задоволення клопотання та після завершення терміну відстрочки рішення суду буде виконане.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що заявник не довів наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду у цій справі або роблять його неможливим, у зв`язку із чим у задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду належить відмовити.

Керуючись статтями 248, 378 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх

Повний текст ухвали складений 26 березня 2025 року