Справа № 520/25023/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Волошин Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р. Справа № 520/25023/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024, по справі № 520/25023/24

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила:

- визнати протиправним рішення Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області у формі листа № 1177/04-27 від 30.05.2024 «Про повернення документів без виконання», а також визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 витрат на відрядження за весь час фактичного перебування у відрядженні з 01 січня 2023 по 25 серпня 2023;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області прийняти документи ОСОБА_1 , пов`язані з нарахуванням та виплатою витрат на відрядження за весь час фактичного перебування у відрядженні з 01 січня 2023 по 25 серпня 2023, та нарахувати і виплатити судді ОСОБА_1 добові за весь час фактичного перебування у відрядженні з 01 січня 2023 по 25 серпня 2023 в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, зазначає про відсутність відповідних наказів голови суду, до якого відряджено позивача, про виплату добових за спірний період, звітів про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження під звіт, за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 № 841, та відсутність відповідних бюджетних коштів на виплату позивачу витрат на відрядження, понесених у 2023 році.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, Рішенням голови Верховного суду від 06.06.2022 № 202/0/149-22 ОСОБА_1 - суддю Балаклійського районного суду Харківської області, було відряджено до Камінь-Каширського районного суду Волинської області для здійснення правосуддя з 07 червня 2022.

Наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 02-02-04 від 13.06.2022 «Про відрядження судді Балаклійського районного суду Харківської області Тімонової В.М. до Камінь-Каширського районного суду Волинської області» позивача було зараховано до штату Камінь-Каширського районного суду Волинської області з 14.06.2022.

Відповідно до наказу Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 06-02-04 від 08.12.2022 «Про виплату витрат на відрядження судді Тімонової В.М.» позивачу було проведено виплату витрат на відрядження за період її перебування у відрядженні в Камінь-Каширському районному суді Волинської області з 14 червня 2022 по 30 листопада 2022 включно тривалістю 157 календарних днів.

Відповідно до наказу Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 07-02-04 від 16.12.2022 «Про виплату витрат на відрядження судді Тімонової В.М.» позивачу було проведено виплату витрат на відрядження за період її перебування у відрядженні в Камінь-Каширському районному суді Волинської області з 01 грудня 2022 по 26 грудня 2022 року включно тривалістю 26 календарних днів.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2023 року № 826/0/15-23 «Про дострокове закінчення відрядження судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області» достроково закінчено відрядження позивача з 28 серпня 2023.

Наказом голови Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 серпня 2023 № 02-02-04 ОСОБА_1 було відраховано зі штату Камінь-Каширського районного суду Волинської області з 28 серпня 2023.

06 травня 2024 ОСОБА_1 звернулася до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області із заявою, в якій просила виплатити добові за час перебування у відрядженні в Камінь-Каширському районному суді Волинської області за період з 01.01.2023 по 25.08.2023 в сумі 38700 грн. відповідно до розрахунку, наведеного у звіті про використання коштів.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області листом № 1177/04-27 від 30.05.2024 «Про повернення документів без виконання» повернуло без виконання заяву позивача із доданим звітом про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт від 06.05.2024, у зв`язку з тим, що до відповідача не надходили в 2023 накази Камінь-Каширського районного суду Волинської області про виплату витрат на відрядження судді Тімонової В.М.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Територіального управління Державної судової адміністрації України у Волинській області та бездіяльністю щодо ненарахування та невиплати витрат на відрядження за весь час фактичного перебування у відрядженні з 01 січня 2023 по 25 серпня 2023, звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка набула права на отримання виплат з відшкодування витрат під час перебування у відрядженні

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11 -р/2018.

Так, організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, здійснюється у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Статтею 146 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів відповідно до Конституції України.

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Так, спірні правовідносини у даному випадку виникли з приводу нарахування та виплати витрат на відрядження за весь час фактичного перебування судді у відрядженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, виявленням надмірного рівня судового навантаження у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, за рішенням Вищої ради правосуддя, ухваленим на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суддя може бути, за його згодою, відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації для здійснення правосуддя.

У період дії надзвичайного чи воєнного стану і за умови зміни територіальної підсудності судових справ, що розглядаються у відповідному суді, в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 цього Закону, суддя суду, територіальна підсудність справ якого змінюється, може бути без його згоди відряджений для здійснення правосуддя до суду, якому визначається територіальна підсудність справ, що перебували у провадженні суду, в якому працює суддя, а в разі відсутності вакансій у цьому суді - до іншого суду того самого рівня і спеціалізації.

Згідно з ч. 2 ст. ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації здійснюється на строк, що визначається Вищою радою правосуддя, але не більше ніж на один рік, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Вища рада правосуддя на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України може ухвалити рішення про дострокове закінчення відрядження судді, якщо обставини, що були підставою відрядження судді, припинилися, про що повідомляється суддя.

Суддя, строк відрядження якого закінчився або стосовно якого Вищою радою правосуддя ухвалено рішення про дострокове закінчення відрядження судді, повертається на роботу до суду, з якого був відряджений.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі припинення роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами суддя, якого було відряджено з такого суду, має бути переведений на постійне місце роботи до закінчення строку відрядження.

Суддя, який відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, здійснює правосуддя та отримує суддівську винагороду в суді, до якого його відряджено.

У ході судового розгляду встановлено, що рішенням голови Верховного суду від 06.06.2022 № 202/0/149-22 ОСОБА_1 - суддю Балаклійського районного суду Харківської області було відряджено до Камінь-Каширського районного суду Волинської області для здійснення правосуддя з 07 червня 2022.

З 14 червня 2022 наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 02-02-04 від 13.06.2022 «Про відрядження судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області» позивача зараховано до штату Камінь-Каширського районного суду Волинської області.

Рішення Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 54/0/15-17 затверджено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення).

Відповідно до п. 1 розділу VI Порядку № 54/0/15-17 суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

У свою чергу, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1.

Судовим розглядом встановлено, що згідно з наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 06-02-04 від 08.12.2022 «Про виплату витрат на відрядження судді Тімонової В.М.» позивачу здійснено виплату витрат на відрядження за період її перебування у відрядженні в Камінь-Каширському районному суді Волинської області з 14 червня 2022 по 30 листопада 2022 включно тривалістю 157 календарних днів.

Відповідно до наказу Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 07-02-04 від 16.12.2022 «Про виплату витрат на відрядження судді Тімонової В.М.» позивачу здійснено виплату витрат на відрядження за період її перебування у відрядженні в Камінь-Каширському районному суді Волинської області з 01 грудня 2022 по 26 грудня 2022 включно тривалістю 26 календарних днів.

Наказом голови Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25 серпня 2023 № 02-02-04 ОСОБА_1 відраховано зі штату Камінь-Каширського районного суду Волинської області з 28 серпня 2023 у зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді.

За період з 01 січня 2023 по 25 серпня 2023 Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Волинській області не здійснювалась виплата витрат на відрядження за період перебування позивача у відрядженні, що не заперечується відповідачем.

Натомість, правомірність таких дій Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області обґрунтовує відсутністю відповідних наказів голови суду, до якого відряджено позивача, про виплату добових за спірний період, звітів про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження під звіт, за формою, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 № 841, та відсутністю відповідних бюджетних коштів на виплату позивачу витрат на відрядження, понесених у 2023 році.

Втім наведені доводи колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відсутність бюджетних коштів і належного фінансування не звільняє відповідача від обов`язку виконання ним положень Постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів», яка не ставить в залежність необхідність в застосуванні заходів реагування від наявності чи відсутності бюджетних коштів (фінансової спроможності) у їх розпорядника.

Стосовно посилань відповідача на положення наказу Міністерства фінансів України від 28.09.2015 № 841 колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 1 Звіту про використання коштів / електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.09.2015 № 841, звіт про використання коштів / електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт (далі - Звіт), подається з підстав, визначених підпунктом 170.9.4 пункту 170.9 статті 170 розділу IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Підпунктом 170.9.4 пункту 170.9 статті 170 розділу IV Податкового кодексу України передбачено, що звіт про використання коштів/електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт, складається та подається у строки, визначені підпунктом 170.9.3 цього пункту, платником податку (у паперовій або електронній формі (з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги») за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, у разі:

а) наявності оподатковуваного доходу, визначеного відповідно до підпункту 170.9.1 цього пункту, з метою розрахунку суми податку;

б) використання платником податку готівки понад суму добових витрат (включаючи отриману із застосуванням платіжних інструментів).

Втім, враховуючи, що добові витрати позивача як судді не включаються до оподатковуваного доходу, ненадання звіту про використання коштів / електронних грошей, виданих на відрядження або під звіт, у даному випадку не є підставою для відмови у виплаті витрат на відрядження.

Натомість, перебування ОСОБА_1 у відрядженні у Камінь-Каширському районному суді Волинської області підтверджується рішенням голови Верховного суду від 06.06.2022 № 202/0/149-22 про відрядження позивачку до вказаного суду для здійснення правосуддя з 07 червня 2022, наказом Камінь-Каширського районного суду Волинської області № 02-02-04 від 13.06.2022 «Про відрядження судді Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області», яким позивачку зараховано до штату Камінь-Каширського районного суду Волинської області.

При цьому, відсутність наказів голови суду про виплату витрат під час перебування у відрядженні не є підставою для відмови у виплаті витрат під час перебування у відрядженні.

Крім того, за період перебування ОСОБА_1 у відрядженні з 14 червня 2022 по 26 грудня 2022 позивачу було відшкодовано витрати під час перебування у відрядженні, що не заперечується сторонами.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 , перебуваючи у відрядженні в Камінь-Каширському районному суді Волинської області на посаді судді, набула права на отримання виплат з відшкодування витрат під час перебування у відрядженні, у тому числі за спірний період з 01 січня 2023 по 25 серпня 2023.

Доводи апелянта висновків суду не спростовують.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 по справі № 520/25023/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов