Справа № 520/22051/24
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Мороко А.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р. Справа № 520/22051/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2025, по справі № 520/22051/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної судової адміністрації України , Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області, Державної судової адміністрації України, в якому просив:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області та Державної судової адміністрації України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, належних при звільненні (вихідна допомога) сум за період з 01 січня 2021 року по 24 липня 2024 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн;

- стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 1 196 575 грн. 46 коп., з утриманням із цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області видати ОСОБА_1 Довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 24 липня 2024 року виходячи з посадового окладу у розмірі 90 840 грн. 00 коп. з врахуванням доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абз. 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 у розмірі 3028 ,00 гривні.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Визнано протиправними дії Головного управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн.

Стягнуто з Державної судової адміністрації України () на користь ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення та вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 грн. 00 коп., на 1 січня 2022 року 2481 грн. 00 коп., на 1 січня 2023 року 2684 грн. 00 коп., на 1 січня 2024 року 3028 грн. 00 коп., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Харківській області () видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці станом на 24 липня 2024 року виходячи з посадового окладу з врахуванням доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, виходячи з розміру прожиткового мінімуму на одну особу з розрахунку на місяць для працездатних осіб, який визначений абз. 4 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 у розмірі 3028,00 грн.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині способу захисту, застосованого судом, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що для забезпечення повного виконання судового рішення та з метою ефективного способу захисту порушених прав суд повинен був стягнути конкретну суму заборгованості невиплачених сум, при цьому необхідно було допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення грошової винагороди в межах суми стягнення за один місяць.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що рішенням Харківської обласної ради від 25.02.1993 року ОСОБА_1 обрано суддею Красноградського районного суду Харківської області строком на десять років.

Постановою Верховної Ради України від 09.07.2003 № 1072 -IV ОСОБА_1 обрано на посаду судді Красноградського районного суду Харківської області безстроково.

В зв`язку з обранням ОСОБА_1 на адміністративну посаду відповідно до наказу від 03.08.2018 року за №02-03/56 позивач приступив до виконанням обов`язків голови Красноградського районного суду Харківської області із встановленням з 03.08.2018 року щомісячної надбавки в розмірі 10% посадового окладу.

В зв`язку з обранням ОСОБА_1 вдруге на адміністративну посаду відповідно до наказу від 18.08.2021 року за №02-03/9 приступив до виконанням обов`язків голови Красноградського районного суду Харківської області із встановленням з 03.08.2018 року щомісячної надбавки в розмірі 10% посадового окладу.

Наказом голови Красноградського районного суду від 26.03.2018 року за №02-03/21 ОСОБА_1 з 26.03.2018 встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 70% посадового окладу, так як стаж роботи становить більше 30 років.

Наказом голови Красноградського районного суду від 27.03.2023 року за №02-03/17 ОСОБА_1 з 27.03.2023 року встановлено щомісячну доплату за вислугу років в розмірі 80% посадового окладу, так як стаж роботи становить більше 35 років.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.07.2023 № 2265/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Красноградського районного суду Харківської області у відставку, у зв`язку з поданням заяви.

Наказом в.о. голови Красноградського районного суду від 24.07.2024 року за № 02-03/38 ОСОБА_1 виключено зі штату суду з виплатою відповідної компенсації та вихідної допомоги в розмірі 3-х місячних суддівських винагород.

26.07.2024 року ТУ ДСА України в Харківській області ОСОБА_1 видано довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного утримання судді у відставці, з якої слідує, що при врахуванні розміру посадового окладу ОСОБА_1 відповідачем 2 взято за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн, станом на 01.01.2021 року.

Крім того, при обчисленні ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги при звільненні за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024 року також при врахуванні розміру посадового окладу ОСОБА_1 відповідачем 2 взято за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн, станом на 01.01.2021 року.

Вважаючи вказані дії відповідачів протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Державної судової адміністрації України в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. є протиправними. При цьому, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача суд вважає стягнення з Державної судової адміністрації України на користь на користь ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення та вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 грн. 00 коп., на 1 січня 2022 року 2481 грн. 00 коп., на 1 січня 2023 року 2684 грн. 00 коп., на 1 січня 2024 року 3028 грн. 00 коп., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, спірним у даній справі є незгода позивача з обраним судом першої інстанції способом захисту його порушеного права.

На думку апелянта, саме стягнення з ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансування, зокрема, місцевих судів, на його користь спірних сум недонарахованої та невиплаченої суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги судді у зв`язку з відставкою за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024, в розмірі 1196575 грн. 46 коп. буде в даному випадку ефективним способом захисту його порушеного права.

Як встановлено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Так, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В справі "East/West Alliance Limited" проти України" (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією "небезпідставної скарги" та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Разом з цим, стягнення конкретного розміру спірних виплат, як того просить позивач, є неможливими, оскільки стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.

У даній правовій ситуації суми суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення, вихідної допомога судді у зв`язку з відставкою ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024 року не були нараховані виходячи з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 грн. 00 коп., на 1 січня 2022 року 2481 грн. 00 коп., на 1 січня 2023 року 2684 грн. 00 коп., на 1 січня 2024 року 3028 грн. 00 коп., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті та виплачені позивачеві, тому, виходячи з положень ст. 5 КАС України, якими встановлено, що захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому, у суду відсутні підстави вважати, що під час здійснення нарахування позивачу вказаних виплат його право на отримання належних сум буде порушеним.

Оскільки повноваження щодо обрахунку суми спірних виплат покладається на відповідача, задоволення вимог щодо стягнення суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення, вихідної допомоги на оздоровлення та вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою саме у розмірі 1196575 грн 46 коп, буде вирішенням спору на майбутнє, який ще не виник, у зв`язку з чим колегія суддів відзначає, що відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів враховую позицію Верховного Суду по справах №280/1233/22 постанова від 13.07.2023, №560/5597/22 постанова від 02.08.2023, №240/5659/22 від 29.08.2024.

Враховуючи вищевикладене, можна відзначити, що суд першої інстанції правильно обрав спосіб захисту порушених прав позивача, прийнявши рішення про стягнення з Державної судової адміністрації України () на користь на позивача недонараховану та невиплачену суддівську винагороду, допомогу на оздоровлення та вихідну допомогу судді у зв`язку з відставкою за період з 01.01.2021 року по 24.07.2024, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року 2270 грн. 00 коп., на 1 січня 2022 року 2481 грн. 00 коп., на 1 січня 2023 року 2684 грн. 00 коп., на 1 січня 2024 року 3028 грн. 00 коп., з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Щодо вимоги позивача про допуск до негайного виконання рішення суду в частині стягнення грошової винагороди в межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до положень ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283, пунктами 1 і 2 частини першої статті 289 цього Кодексу.

Суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення: 1) у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті; 2) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання; про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства; 4) про встановлення обмеження щодо реалізації права на свободу мирних зібрань.

Враховуючи, що за наслідком розгляду справи визначено належний спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання стягнути з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 недонараховану та невиплачену позивачу грошову винагороду, а не присудження її виплати у певному розмірі, вимога позивача про звернення рішення суду до негайного виконання в частині стягнення грошової винагороди за один місяць задоволенню не підлягає.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2025 по справі № 520/22051/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло