Справа № 420/40005/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/40005/24

Перша інстанція: суддя Бойко О.Я.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з її утриманням,

В С Т А Н О В И Л А :

25 грудня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Одеського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з її утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ в сумі 92 542,27 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позовну заяву Одеського державного університету внутрішніх справ повернуто позивачу.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зокрема апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач отримав повторне повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати - 23.10.2024 року, тому 30-ти денний строк на добровільне відшкодування заборгованості, передбачений Порядком № 261, сплинув 22.11.2024 року, а з 23.11.2024 року для ОДУВС розпочався новий строк на звернення до адміністративного суду. 20.12.2024 року позивач повторно звернувся з позовом до суду, в межах строку, встановленого ч.5 ст.122 КАС України.

Апелянт наголосив, що невірною є позиція суду першої інстанції щодо недобросовісної поведінки відповідача в частині звернення до суду 25.12.2024 року, адже звернення без надсилання повідомлення про необхідність відшкодування витрат на утримання та до спливу 30 діб з моменту отримання особою повідомлення буде передчасним та буде суперечити вказаному Порядку № 261. Крім того, помилковим є той факт, що позивач звернувся до суду 25.12.2024 року, оскільки згідно з реєстром № 142 на відправлення, що надсилаються через УУФЗ Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України в м. Одесі, АРК та в м. Севастополі, адміністративний позов від 19.12.2024 року № 4/535 направлено до суду 20.12.2024 р.

Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою, встановлений ст. 122 КАС України, а вказані повторно у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (стаття 49 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За приписами ч.1, ч.2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У цій справі спірні правовідносини виникли у зв`язку зі звільненням відповідача з публічної служби та виникненням у нього, на підставі укладеного контракту, зобов`язання щодо відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з його утриманням в Одеському державному університеті внутрішніх справ.

Верховний Суд у справах № 560/1389/20 (постанова від 21 січня 2021 року), № 420/9694/20 (постанова від 21 грудня 2021 року), вирішуючи питання обчислення строків звернення до суду із позовною заявою про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, дійшов висновку, що строк звернення до суду з позовом про проходження публічної служби необхідно обчислювати з наступного дня після закінчення строку для добровільного відшкодування витрат.

Аналогічний висновок підтримано Верховним Судом у постанові від 23.03.2023 у справі № 420/24331/21.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2019 року між ОСОБА_1 , ГУ НП в Одеській області та ОДУВС укладено контракт про здобуття освіти у вищому навчальному закладі, предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю 081 «Право».

Пунктом 2.3.5 контракту передбачалось, що у разі його дострокового розірвання, а також звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення навчання з будь яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу або скорочення штатів, особа зобов`язується відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України, в особі виконавця (ОДУВС) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до п.4 ст.74 Закону України «Про національну поліцію».

Наказом ГУ НП в Одеській області від 01.07.2024 року № 993 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за власним бажанням.

Тобто, ОСОБА_1 порушила умови контракту, звільнившись зі служби в органах Національної поліції менше ніж через три роки з моменту закінчення навчання (4 роки навчання +3 роки служби, тобто до 2026 року).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Відповідно до п.5 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі Порядок № 261) після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.

Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання порядку №261, ГУ НП в Одеській області склало та вручило позивачу під підпис повідомлення про зобов`язання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі 01 липня 2024 року.

У зв`язку з тим, що відповідач в 30-денний термін не відшкодував витрати в добровільному порядку, пов`язані з навчанням, 02.08.2024 року для позивача розпочався 30 денний строк звернення до суду з цим позовом.

За обставинами справи, 29.08.2024 позивач вперше звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із відповідним позовом, однак ухвалою суду від 01.10.2024 по справі № 420/27214/24 такий позов був повернутий позивачу у зв`язку із несплатою судового збору.

Як зазначає апелянт, отримавши інформацію через систему «Електронний суд» стосовно повернення позовної заяви, представник позивача 09.10.2024 склав нове повідомлення про необхідність відшкодувати витрати на утримання за час навчання та 10.10.2024 направив його на адресу відповідача.

В даному випадку вірними є висновки суду першої інстанції, що позивач невірно обчислює строки звернення до суду цим позовом, оскільки ані Порядком № 261, ані Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено повторне складання повідомленням про добровільне відшкодування коштів, а тому повторне повідомлення не розпочинає новий відлік строку звернення до суду.

Судова колегія враховує, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позивачу надано строк на усунення недоліків для зазначення поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Однак, 22 січня 2025 року до суду надійшла заява про поновлення строку з аналогічним змістом, в якій позивач продовжував підтримувати позицію, що строк звернення до суду з цим позовом тривав з 23.11.2024 по 23.12.2024 року.

Матеріалами справи підтверджується, що строк звернення до суду з цим позовом сплинув 02.09.2024 року, а отже саме з цієї дати розпочався строк звернення до суду, поважність причин пропуску якого повинен був навести позивач.

Враховуючи, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду із позовною заявою, встановлений ст. 122 КАС України, а вказані повторно у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду доводи не спростовують факт пропуску строку та не підтверджують поважність пропуску такого строку.

Колегія суддів наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України.

Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що у суду першої інстанції були наявні підстави для застосування норм ст. 123 КАС України та повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги, що ОДУВС направив позовну заяву 20 грудня 2024 року, а не 25 грудня 2024 року, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки строк звернення до суду з цим позивом у ОДУВС сплинув 02.09.2024, а не 25.12.2024 року, як помилково вважає апелянт.

Згідно з п. 1 та п.9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк та у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. Відповідно до частини шостої статті 169 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 312, 316, 320, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського державного університету внутрішніх справ - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко