Справа № 159/6855/24
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

24 березня 2025 року

м. Київ

справа №159/6855/24

адміністративне провадження № К/990/2459/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Кравчука В.М. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року

у справі №159/6855/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Волинській області, Ковельського районного управління Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Волинській області, державного інспектора Державної служби з надзвичайних ситуацій України Кропиви Владислава Васильовича

про скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивачка скаржниця) звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Волинській області, Ковельського районного управління Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Волинській області, державного інспектора Державної служби з надзвичайних ситуацій України Кропиви Владислава Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ВН №000120 від 06 вересня 2024 року та закриття провадження.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року позовну заяву повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року повернуто, особі, яка її подала.

Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 19 січня 2025 року, тобто в межах строку на касаційне оскарження, звернулася через підсистему "Електронний суд" з касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено заявнику десятиденний строк з дня отримання копії ухвали, протягом якого особа має право надати суду документ про сплату судового збору.

12 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Суду з клопотанням про усунення недоліків касаційної скарги та долучила документ про сплату судового збору у визначеному законом розмірі.

Судом перевірено зарахування судового збору на рахунок Державної казначейської служби України.

Таким чином, ОСОБА_1 в повній мірі усунуті недоліки касаційної скарги.

Проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулася до Восьмого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного від 09 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку з несплатою судового збору та встановлено п`ятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для надання документа про сплату судового збору.

Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 10 грудня 2024 року за допомогою електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», що підтверджується довідкою Восьмого апеляційного адміністративного суду про доставку електронного листа.

На виконання вимог ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений суддею-доповідачем строк скаржником на усунення недоліків апеляційної скарги надіслано суду квитанцію про сплату судового збору на суму 908,40 грн.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року у справі №159/6855/24 повернуто особі, яка її подала.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що станом на день винесення цієї ухвали, у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу, не усунуто в повній мірі недоліки, оскільки сплата судового збору у розмірі 908,40 грн не відповідає розміру судового збору, передбаченого положеннями статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI (далі - Закон №3674-VI).

Вважаючи рішення суду апеляційної інстанції таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 звернулася з касаційною скаргою до Верховного Суду.

На обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує на те, що суд апеляційної інстанції протиправно повернув апеляційну скаргу, оскільки не врахував, що при поданні позову немайнового характеру, був сплачений судовий збір у сумі 605,40 грн. В такому випадку розмір судового збору, який підлягає сплаті при поданні нею апеляційної скарги складає 605,40 грн х 150% = 908,40 грн.

Водночас у касаційній скарзі позивач наводить приклад аналогічного правозастосування положень Закону №3674-VI у подібних правовідносинах, зокрема у справі №189/856/24.

Таким чином, позивач вважає, що ухвала Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року постановлена судом з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

З приводу наведених позивачем доводів колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, то суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Частиною п`ятою статті 251 КАС України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Згідно з частиною п`ятою статті 18 КАС України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Згідно частини сьомої статті 251 КАС України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до положень частини третьої статті 4 Закону №3674-VI визначено розмір ставки судового збору за відповідними об`єктами справляння судового збору зокрема, за подання до адміністративного суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду уже вирішувалося питання щодо застосування положень Закону №3674-VI в контексті сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції. Так, у пунктах 5.1, 5.2 постанови від 28 травня 2018 року у справі №915/955/15 зазначено, що підпунктом 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI визначено ставку судового збору з апеляційної і касаційної скарг на ухвалу господарського суду у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали господарського суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом №3674-VI справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

В силу приписів пункту першого частини другої статті 45 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" Велика Палата Верховного Суду здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Беручи до уваги, що застосування положень Закону №3674-VI у питанні сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу вже вирішено Великою Палатою Верховного Суду, то під час розгляду цієї справи підлягають врахуванню висновки Верховного Суду, висловлені саме у складі Великої Палати. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила у господарській справі, однак Закон №3674-VI в цій частині є універсальним і не розрізняє підходи до вирішення питання сплати судового збору залежно від юрисдикції. Відтак такі висновки мають бути застосовані і під час вирішення питання про звільнення від сплати судового збору у даній справі.

Враховуючи, що скаржником в суді апеляційної інстанції оскаржувалась ухвала суду першої інстанції, якою по суті не вирішено позов ОСОБА_1 про скасування постанови, а лише повернуто позовну заяву, то судовий збір за подання апеляційної скарги на вказану ухвалу суду повинен сплачуватись у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналогічна правова позиція, щодо справляння судового збору за оскарження всіх ухвал суду першої інстанції, незалежно від того чи передбачено Законом України "Про судовий збір" справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справах №120/3532/21-а, №380/22710/21, від 13 квітня 2022 року у справі №204/827/17, від 04 липня 2023 року у справі №160/1712/21 та від 14 грудня 2023 року у справі №400/1715/20.

Отже, враховуючи вищенаведену позицію Великої Палати Верховного Суду, розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні апеляційної скарги складає: 2422,40 грн (3028,00 грн (розмір прожиткового мінімуму, передбачений статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік») х 0,8 (коефіцієнт пониження ставки судового збору, передбачений частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI)).

За викладених обставин, колегії суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у зв`язку зі сплатою позивачем судового збору у меншому розмірі ніж передбачено Законом №3674-VI.

Відтак, правильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при постановленні ухвали про повернення апеляційної скарги є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи, що зміст оскаржуваного судового рішення не викликає розумних сумнівів щодо правильного застосування норм процесуального права, Суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Подібна позиція щодо визнання за аналогічних обставин касаційної скарги необґрунтованою висловлена Верховним Судом, зокрема в ухвалах від 27 березня 2024 року у справі №300/4058/22, від 24 квітня 2024 року у справі №300/7100/21.

Суд враховує положення частини другої статті 298 КАС України, якою встановлено, що повернення апеляційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду апеляційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Керуючись пунктом 5 частини 1, частиною 2 статті 333 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року у справі №159/6855/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Волинській області, Ковельського районного управління Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Волинській області, державного інспектора Державної служби з надзвичайних ситуацій України Кропиви Владислава Васильовича про скасування постанови.

2. Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк

Судді В.М. Кравчук

В.М. Шарапа