Справа № 640/11894/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/11894/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/11894/21 за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - позивач) до Міністерства оборони України (далі - відповідач), з такими вимогами:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення неповнолітнім дітям загиблого ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у разі загибелі їх батька, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 28.01.2021 № 13, в частині відмови неповнолітнім дітям загиблого ОСОБА_4 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю їх батька пов`язаної з захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити одноразову грошову допомогу неповнолітнім дітям - ОСОБА_4 , а саме ОСОБА_2 , 2003 року народження, та ОСОБА_3 , 2006 року народження, у розмірі 500 кратного мінімуму для працездатних осіб станом на момент смерті ОСОБА_4 .

В обґрунтування вимог зазначено, що позивачі, неповнолітні діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мають статус члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до довідки від Департаменту соціального захисту населення від 12.02.2020 № 65 та довідки від Департаменту соціального захисту населення від 12.02.2020 № 64.

ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.07.2003 серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.12.2006 серія НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 була дружиною померлого ОСОБА_4 , до 10.03.2009 відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 .

Смерть ОСОБА_4 безпосередньо пов`язана із виконанням ним обов`язків військової служби та захисту Батьківщини.

Комісією, яка за результатами розгляду заяви прийняла оскаржуваний протокол від 28.01.2021 № 213, пунктом 2 якого двом синам померлого ОСОБА_4 відмовлено у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги в наслідок смерті пов`язаної із захистом батьківщини на підставі ОДНІС! обставини, оскільки згідно з пунктом 1 частини 2 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» (у редакції Закону України від 06.09.2018 № 2522-VIII) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті особи, звільненої з військової служби, якщо смерть особи настала протягом року після звільнення її з військової служби внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 26.12.2006 № 294 старшого прапорщика ОСОБА_4 26.12.2006 виключено зі списків частини, а згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_5 від 21.11.2019 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад річний термін після, звільнення з військової служби.

Відповідач позов не визнав, до суду подав відзив в якому заперечує проти позовних вимог виходячи з наступного.

26.12.2006 ОСОБА_4 звільнено з військової служби у військовому званні старший прапорщик.

22.05.2019 ОСОБА_4 встановлено І групу інвалідності.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Причиною смерті стала ішемічна хвороба серця.

Відповідно до Витягу з протоколу засідання ЦВЛК №41 від 28.01.2020 захворювання і причина смерті старшого прапорщика у відставці ОСОБА_4 так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Закон № 2011-XII та Порядок № 975 чітко встановлюють випадки, коли призначається і виплачується одноразова грошова допомога.

Окрім іншого, до таких випадків належать: загибель (смерть) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

смерть особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

З 26.12.2006 померлий ОСОБА_4 втратив спеціальний статус - статус військовослужбовця і набув статусу особи, звільненої з військової служби.

Відповідно, права на отримання одноразової грошової допомоги у дітей померлого немає, оскільки їх батько на момент смерті не мав статусу військовослужбовця.

Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, продовжено строк розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_6 видане 01.02.2007 ОСОБА_4 має пільги для ветеранів військової служби.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_7 видане 07.02.2007 ОСОБА_4 має учасником бойових дій.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_8 видане 22.05.2019 ОСОБА_4 є особою з інвалідністю 1 групи.

Відповідно до свідоцтва про смерть (повторно) серії НОМЕР_9 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 54 роки.

Відповідно до посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни серії НОМЕР_10 видане 09.02.2021 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) має пільги та є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 29.07.2003 серія НОМЕР_1 та довідкою від Департаменту соціального захисту населення від 12.02.2020 № 65.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ) є сином померлого ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.12.2006 серія НОМЕР_2 .

Відповідно до Витягу з протоколу засідання 11 РВЛК №41 від 28.01.2020 захворювання і причина смерті старшого прапорщика у відставці ОСОБА_4 так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 28.01.2021 № 13 розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги:

Двом синам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого прапорщика ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (у редакції Закону України від 06.09.2018 № 2522-VIII) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті особи, звільненої з військової служби, якщо смерть настала протягом року після звільнення її з військової служби внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 26.12.2006 № 294 старшого прапорщика ОСОБА_4 26.12.2006 виключено зі списків частини, а згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_13 від 21.11.2019 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Як передбачено статтею 16-1 Закону № 2011-XIІ, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 статті 16-2 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону (пункт 1 статті 16-3 Закону № 2011-XIІ).

Згідно з пунктами 6, 8, 9 статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975; тут і надалі у редакції постанови № 334 від 17.04.2019, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі:

загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, Закон №2011-XII та Порядок № 975, у редакціях, чинних на момент смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), містять положення про наявність права у членів сім`ї, батьків та утриманців на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті особи, звільненої з військової служби, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, але умови отримання одноразової грошової допомоги з цих підстав законодавцем обмежено певним часом - якщо смерть настала протягом року після звільнення її з військової служби.

Посилання позивача на судову практику викладену у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 813/4502/16, від 20.03.2018 у справі № 817/867/17, від 11.04.2018 у справі № 802/1869/17, суд вважає безпідставним, оскільки спір вирішувався за нормами пунктів 1, 2 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 № 2522-VIII.

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення соціального захисту військовослужбовців» від 06.09.2018 № 2522-VIII (набрав чинності 13.10.2018) норми, зокрема підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII істотно змінено, внаслідок чого вони набули такого змісту: "1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;».

До внесення змін, редакція пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ (до 13.10.2018) була викладена в редакції:

«1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;».

Суд зазначає, що юридичним фактом, що є підставою виникнення у членів сім`ї, батьків та утриманців померлого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є подія смерті військовослужбовця, а днем виникнення права - дата смерті. Тому правила щодо призначення та виплати допомоги регулюються положеннями законодавства, яке було чинним саме на той момент.

Системний аналіз підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-XII, у редакції, яка була чинною на дату смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), дає підстави для висновків, що виникнення права на одноразову грошову допомогу пов`язано із такими юридичними фактами: по-перше - смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби; по-друге - смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; по-третє - смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У перших двох випадках йдеться про смерть діючих військовослужбовців.

У третьому випадку, підставою для призначення та виплати допомоги є смерть особи, звільненої з військової служби.

Однак законодавець передбачив, що для виникнення права на допомогу необхідним є одночасне існування таких умов: 1) смерть особи, звільненої з військової служби, настала протягом року після звільнення; 2) смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Судом встановлено, наказом командира військової частини НОМЕР_4 від 26.12.2006 № 294 старшого прапорщика ОСОБА_4 26.12.2006 виключено зі списків частини, а згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_13 від 21.11.2019 смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби.

Отже, настання смерті останнього відбулося після сплину одного року після звільнення, а тому одна із обов`язкових умов для призначення та виплати одноразової грошової допомоги не дотримана. При цьому, та обставина, що у витязі з протоколу засідання РВЛК № 41 від 28.01.2020 встановлено, що захворювання та причини смерті ОСОБА_4 «пов`язані із захистом Батьківщини» не є підставою для призначення бажаної для позивачів допомоги, оскільки перша із двох обов`язкових умов для отримання допомоги не дотримана.

Посилання позивача на факт отримання її чоловіком у 2020 році одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому групи інвалідності, суд оцінює критично з наведених мотивів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що пункт 2 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних виплат від 28.01.2021 № 13 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги є обґрунтованим та правомірним, відтак у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Частиною першою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, під час прийняття спірної про застосування до позивача штрафу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак вказана постанова відповідає критеріям правомірності і підстави для її скасування у суду відсутні.

З огляду на викладене, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для застосування положень статті 139 КАС України у суду відсутні відповідно до пункту 12 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива