Справа № 506/1018/24
Суддя: Чеботаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/1018/24
Провадження № 2-а/506/1/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.03.2025 року селище Окни
Красноокнянський районний суд Одеської області в складі
головуючого судді Чеботаренко О.Л.
за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Красноокнянського районного суду Одеської області перебувала справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.
28.02.2025 року по вказаній справі ухвалено рішення, яким позов задоволено.
Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у його відсутність, на задоволенні заяви наполягає /а.с.126/. Тому розгляд заяви проведено у відсутність сторони позивача, що відповідає вимогам ч.1 ст.205 КАС України.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про день та час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлявся належним чином /а.с.125/. Тому суд визнає причини неявки представника відповідача в судове засідання неповажними, і тому відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення проведено у відсутність представника відповідача.
Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Рішенням Красноокнянського районного суду Одеської області від 28.02.2025 року позов ОСОБА_1 задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Ч.7 ст.139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, відповідно до ч.ч.3-5 ст.143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача повідомив, що у випадку задоволення позовних вимог сторона позивача протягом 5 днів з дня ухвалення судового рішення має намір подати заяву з доказами про стягнення на користь позивача судових витрат на правову допомогу.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 05.03.2025 року, тобто в межах строку, визначеного ч.7 ст.139 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною дев`ятою статті 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Слід зазначити, що Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічні правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18, суд зокрема зазначив, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд враховує критерії реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерії розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові від 23.01.2025 року по справі №240/32993/23 Верховний Суд зазначив, що незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

У справі "Бєлоусов проти України" (заява №4494/07, пункти 115-116) Європейський суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними" (див. вищезазначене рішення у справі "Савін проти України", заява №34725/08, пункт 97); Суд зазначає, що вже постановляв у деяких справах, що суми відшкодування судових та інших витрат можуть бути сплачені безпосередньо на рахунки представників заявників (див., наприклад, рішення у справах "Тогджу проти Туреччини", заява №27601/95, пункт 158; "Начова та інші проти Болгарії" [ВП], заяви №43577/98 і №43579/98, пункт 175; "Імакаєва проти Росії", заява №7615/02; "Карабуля проти Румунії", заява №45661/99, пункт 180).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.

Так, судом встановлено, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, адвокат Осокін С.Ю. виконував послуги з професійної правничої допомоги позивачу у розгляді цієї справи на підставі Договору про надання правничої допомоги від 05.09.2024 року та Додаткової угоди від 11.02.2025 до договору про надання правничої допомоги /зворот а.с.6, а.с.114/.

У позовній заяві зазначено, що судові витрати складаються з судового збору в сумі 605,60 грн та витрат на правову допомогу в сумі на час подачі позову 7000 грн.

При цьому, у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 17000 грн.

Згідно долученого до позовної заяви розрахунку розміру компенсації витрат ОСОБА_1 на правову допомогу, станом на 16.09.2024 року позивачу була надана правова допомога на суму 7000 грн, на надання якої витрачено 3,5 год х 2000 грн/год, а саме:

- надання усних правових консультацій 1 год.;

- оформлення договору про надання правової допомоги 0,5 год;

- оформлення адвокатського запиту 0,5 год;

- оформлення позовної заяви 1,5 год. /а.с.6/.

Згідно квитанції від 16.09.2024 року, позивач сплатив адвокату Осокіну С.Ю. 7000 грн за послуги: надання усних правових консультацій, оформлення договору про надання правової допомоги, оформлення позовної заяви, оформлення адвокатського запиту /а.с.5/.

Відповідно до п.2 Додаткової угоди про надання правничої допомоги від 11.02.2025 року, сторони домовилися про те, що за виконання роботи за договором про надання правничої допомоги від 05.09.2024 року представництво інтересів в Красноокнянському районному суді Одеської області по справі №506/1018/24 ОСОБА_1 зобов`язується сплатити адвокату Осокіну С.Ю. за цим дорученням гонорар в розмірі 10000 грн /а.с.114/.

Згідно квитанції від 11.02.2025 року, позивач сплатив адвокату Осокіну С.Ю. 10000 грн за послуги: представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді 1-ї інстанції /а.с.115/.

Дослідивши та оцінивши надані представником позивача у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу документи, суд вважає, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу допомогу є явно завищеною, не відповідає критерію співмірності та пропорційності витрат.

Так, суд погоджується із вимогами представника позивача у частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу за надання усних правових консультацій, оформлення позовної заяви та представництво інтересів позивача в суді, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи.

При цьому, враховуючи обсяг наданих послуг адвокатом, обсяг і складність складених процесуальних документів, які не є значними, беручи до уваги, що провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрито не у зв`язку з відсутністю складу правопорушення, а через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (при цьому слід зауважити, що представник позивача 5 разів заявляв клопотання про відкладення розгляду справи), з метою забезпечення відповідності розміру витрат на правову допомогу вимогам співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, беручи до уваги, що витрати на збирання доказів та організацію подання позову до суду фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки позову, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн, що є розумно обґрунтованим.

Що стосується вимог про стягнення витрат на оформлення договору про надання правової допомоги у розмірі 1000 грн (0,5 год х 2000 грн), то відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги -це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, що врегульовано нормами матеріального (цивільного) права. Тобто, вказаний документ носить суто договірний характер і не є документом правового характеру, спрямованого на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, по суті не є правовою допомогою позивачу по вказаній конкретній справі, а тому, на переконання суду, тягар оплати за його оформлення не може покладатися на відповідача. Тому в цій частині у задоволенні заявлених вимог про стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Щодо витрат на оформлення адвокатського запиту у розмірі 1000 грн (0,5 год х 2000 грн), то в цій частині заява також задоволенню не підлягає, оскільки до позовної заяви долучено лише сам запит, адресований Відділу поліцейської діяльності №2 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 16.09.2024 року, тоді як доказів того, що цей запит дійсно був направлений адвокатом, в порушення ч.1 ст.77 КАС України, до матеріалів справи не долучено, як і відповіді на вказаний запит, що в свою чергу не підтверджує того, що витрати на підготовку вказаного запиту були неминучими, з метою забезпечення розгляду даної справи.

Що стосується заперечень представника відповідача проти задоволення клопотання про стягнення витрат на правову допомогу, то суд прийшов до такого.

Так, посилання представника відповідача на ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних і кримінальних справах» судом не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки вказаний закон втратив чинність 15.12.2017 року.

Також суд не погоджується з доводами представника відповідача про необхідність обов`язкового надання розрахунку погодинної оплати.

Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2025 року у справі №240/32993/23, в якій Верховний Суд зазначив, що: «колегія суддів не погоджується з доводами відповідача про необхідність обов`язкового зазначення в акті виконаних адвокатом робіт розрахунку вартості такої роботи в погодинній прив`язці або зазначення такої вартості у фіксованому розмірі. Аналізом положень статті 134 КАС України колегія суддів дійшла висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Подібної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17. Таким чином, колегія суддів вважає допустимим обґрунтоване зазначення в акті виконаних адвокатом робіт лише вартості всього обсягу виконаної ним роботи, без прив`язки такої роботи до її погодинної вартості або фіксованої вартості.».

В даній справі розмір гонорару адвоката визначений п.2 Додаткової угоди, а розрахунок розміру компенсації витрат на правову допомогу та квитанції про оплату наданої правової допомоги містять перелік виконаних адвокатом робіт. Крім того, вказаний розрахунок містить відомості про час, витрачений адвокатом на надання правової допомоги.

Інші позиції сторони відповідача були прийняті судом до уваги при розгляді обґрунтованості позиції сторони позивача.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 143, 243-245, 252, 271 КАС України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача адвоката Осокіна Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Одеській області (адреса: 65080, м.Одеса, вул.Академіка Філатова , 15-А, ) за рахунок бюджетних асигнувань вказаного суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

У стягненні іншої частини судових витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п.15.5 Перехідних положень КАС України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

СуддяО. Л. Чеботаренко