Справа № 520/1163/24
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

25 березня 2025 року № 520/1163/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Полях Н.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської обласної прокуратури (, вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001) про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Харківської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати період навчання ОСОБА_1 в Українській Юридичній Академії (нині Національний юридичний університет "ім. Ярослава Мудрого") з 01.09.1988 р. по 30.06.1991 р. стажем державної служби;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру зарахувати ОСОБА_1 період його навчання в Українській Юридичній Академії (нині Національний юридичний університет "ім. Ярослава Мудрого") з 01.09.1988 р. по 30.06.1991 р. до стажу державної служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 по справі №520/1163/24 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 23.10.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 і постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі №420/7317/24.

27.11.2024 до Харківського окружного адміністративного суду засобами системи «Електронний Суд» позивачем було подано заяву, в якій він просив:

- поновити строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами передбачений п. 1) ч. 1 ст. 363 КАС України;

- задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2024 у адміністративній справі № 520/1163/24 та ухвалити нове рішення - задовольнити позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) повністю;

- визнати період навчання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Українській Юридичній Академії (нині Національний юридичний університет «ім. Ярослава Мудрого») з 01.09.1988 р. по 30.06.1993 р. стажем державної служби;

- зобов`язати Харківську обласну прокуратуру () зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) період його навчання в Українській Юридичній Академії (нині Національний юридичний університет «ім. Ярослава Мудрого») з 01.09.1988 р. по 30.06.1993 р. до стажу державної служби;

- судові витрати по сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви у сумі 968,98 грн. та 1453,44 грн. за подання до суду апеляційної скарги на судове рішення, за подання до суду заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами -1162,77 грн. тобто у загальній сумі - 3585,19 грн. стягнути на користь позивача з відповідача;

- справу розглянути у загальному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 10.03.2025 клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Відкрито провадження за нововиявленими обставинами за заявою ОСОБА_1 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської обласної прокуратури (, вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001) про зобов`язання вчинити певні дії.

Призначено судове засідання на 25.03.2025 року о 14:00 год. у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6, зал судового засідання № 3. Повідомлено учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

24.03.2024 засобами системи «Електронний суд» позивачем було подано заяву, в якій він просив розглядати справу №520/1163/24 25 березня 2025 року о 14:00 год. у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду за адресою: м. Харків, майдан Свободи, 6, зал судового засідання № 3 за його відсутності.

25.03.025 до суду надійшла заява позивача, в якій він заявив відвід судді Харківського окружного адміністративного суду - Полях Н.А. щодо розгляду його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами від 26 листопада 2024 р. у адміністративній справі №520/1163/24.

В обґрунтування заяви зазначено, що розгляд його справу судом необґрунтовано затягнутий з 26 листопада 2024 р. до 25 березня 2025 року, оскільки ухвалою від 5 грудня 2024 р. судом було повернуто заяву позивача без розгляду та відмолено у поновленні строку звернення до суду. Вказана ухвала була скасована постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2025 р., а призначена суддею Полях Н.А. до розгляду лише 10 березня 2025 р. на 25 березня 2025 р.

Крім того, позивач посилається на відсутність у нього довіри до судді та на обставини, які, на його думку, свідчать про упереджене ставлення судді до розгляду його справи. Зокрема, позивач зазначає, що подав позов до Харківського окружного адміністративного суду 12 січня 2024 року, однак, на його думку, суддя Полях Н.А. ухиляється від розгляду справи по суті. Позивач вказує, що судові рішення, ухвалені суддею, спрямовані виключно на вирішення процесуальних питань та містять численні процесуальні зауваження, що, на його переконання, унеможливлює розгляд його позовних вимог по суті. Позивач також зазначає, що в ухвалених суддею процесуальних рішеннях не міститься аналізу питань матеріального права, які він порушує у своєму позові. Він вважає, що суддя свідомо уникає розгляду питань факту та матеріального права, оскільки закон, на його думку, перебуває на його боці. Крім того, позивач повідомляє, що у зв`язку з вищезазначеними обставинами подав дисциплінарні скарги до Вищої ради правосуддя, у яких вказує на порушення його прав як позивача, а також на відсутність розгляду його позову по суті. Вказане, на переконання заявника, створює перешкоди у доступі до правосуддя. Позивач також посилається на те, що у зв`язку з наявністю дисциплінарних проваджень суддя Полях Н.А. фактично є стороною у конфлікті, що, на його думку, може вплинути на її об`єктивність та неупередженість у розгляді справи. Посилаючись на вказані обставини позивачем заявлено відвід судді.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, а також подану відповідачем заяву про відвід головуючому судді, зазначає наступне.

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу врегульовано ст.40 КАС України.

Так, за правилами ч.3 ст.40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ч.4 ст.40 КАС України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З матеріалів справи судом встановлено, що заява позивача про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, оскільки така заява подана позивачем 25.03.2025, тоді як розгляд заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами призначено на 25.03.2025 о 14:00 год.

Таким чином, заява позивача про відвід судді відповідно до положень вищезазначеної норми права не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд зазначає, що підстави для відводу (самовідводу) судді врегульовані статтею 36 КАС України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Приписами частини третьої статті 39 КАС України передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно положень частини третьої статті 40 КАС України питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу.

Відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із заяви про відвід головуючого судді у справі убачається, що позивач фактично висловлює свою незгоду з процесуальними діями судді під час розгляду справи. Зокрема, його доводи стосуються застосування суддею норм процесуального права, ухвалення рішень по справі, а також відсутності, на його думку, належного розгляду питань матеріального права.

Водночас відповідно до усталеної судової практики та положень процесуального законодавства незгода сторони з процесуальними діями судді не є самостійною підставою для його відводу.

Незгода із прийнятими судовими рішеннями за результатами розгляду справи судом першої інстанції є підставою для оскарження таких рішень у встановленому чинним КАС України порядку до суду апеляційної та касаційної інстанцій.

Як зазначалося, положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу).

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, яка встановлює недопустимість повторної участі суддів в розгляді адміністративної справи.

Частиною другою статті 6 КАС України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Перевіряючи мотиви, з яких виходив заявник, обґрунтовуючи заяву про відвід судді, суд зазначає, що для надання оцінки об`єктивності судді під час вчинення ним процесуальних дій у цій справі, існують кілька критеріїв: чи вільний суддя під час виконання ним своїх обов`язків від будь-яких заходів впливу; чи сприяє його поведінка у судовому процесі та за стінами суду підтримці та зростанню довіри суспільства, представників юридичної професії та сторін у справі; чи вчинялись суддею дії, які можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у справах.

Така оцінка здійснюється за об`єктивного та суб`єктивного підходу.

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою але не вирішальною.

Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Суд наголошує, що не можуть бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи.

Викладені позивачем у заяві мотиви не можуть бути підставою для відводу судді відповідно до частини четвертої статті 36 КАС України, згідно якої незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності (неупередженості) суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

ЄСПЛ у рішенні від 09.11.2006 (заява № 33949/02) у справі «Білуха проти України» констатував, що: « у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 07.08.1996, п. 58).».

Так, незгода сторони з процесуальними рішеннями, прийнятими суддею, а також його рішеннями або висловленою публічно позицією з правових питань, що стосуються інших справ, не можуть слугувати правовою підставою для відводу судді. Такі дії судді є частиною його професійної діяльності та реалізації повноважень, передбачених процесуальним законодавством. Саме по собі незадоволення сторони судовими рішеннями або окремими правовими висновками судді не свідчить про упередженість чи необ`єктивність суду. Законодавство передбачає механізми перегляду та оскарження таких рішень, що забезпечують право на справедливий судовий розгляд, але вони не мають використовуватися як спосіб впливу на суддю через відвід, який має бути заявлений виключно за наявності обґрунтованих підстав, визначених законом.

Суд зазначає, що одним із принципів чинного Кодексу адміністративного судочинства України визначено право на перегляд справи та оскарження судового рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст.13 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч.1 ст.293 КАС України, учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (ч.3 ст.293 КАС України).

Отже, чинним законодавством України передбачено ефективний механізм перегляду та оскарження судових рішень, який спрямований на забезпечення права сторін на справедливий судовий розгляд.

Водночас суд наголошує, що незгода позивача з процесуальними діями судді та прийнятими за результатами розгляду справи рішеннями, не є підставою для відводу судді. Заявлення відводу судді повинно базуватися на чітких підставах, визначених у статті 36 КАС України, і незгода сторони з процесуальним рішенням не входить до переліку таких підстав.

З огляду на викладене, суд наголошує, що позивач не позбавлений права використати передбачений процесуальним законодавством механізм оскарження, зокрема, звернувшись до апеляційного суду у порядку, встановленому чинним КАС України.

Заявлення ж відводу судді на підставі незгоди з процесуальним рішенням є не лише юридично необґрунтованим, але й суперечить принципам адміністративного судочинства, спрямованим на забезпечення ефективності розгляду справ та дотримання процесуальної дисципліни.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (п. 27, 28 і 30 рішення у справі "Фей проти Австрії" (заява від 24.02.1993 №255), п.42 рішення у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості, об`єктивності або безсторонності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 10.05.2018 в адміністративній справі №800/592/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 73903174).

Також, вирішуючи питання по суті заяви, суд зауважує, що частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року і являється частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В процесуальному судочинстві діє презумпція безсторонності суду, яка може бути спростована.

Право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд.

Проте право на відвід не являється абсолютним. Відвід має бути обґрунтований посиланням на факти, які вказують на залежність, упередженість або необ`єктивність судді щодо сторін чи будь-кого з них.

Лише за таких обставин відвід буде правомірним і убезпечить сторони від залежного, упередженого або необ`єктивного суду.

Враховуючи наведене, суд вважає відвід необґрунтованим, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви позивача.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу (ч.12 ст.40 КАС України).

Керуючись статтями 36, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Харківської обласної прокуратури (, вул. Б.Хмельницького, буд. 4, м. Харків, 61001) про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.А. Полях