Справа № 712/11748/24
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

суддів: Бужак Н.П., Черпака Ю.К.,

при секретарі: Литвин С.В.

за участю:

представника позивача: Крижанівського В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції, третя особа: поліцейський 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Осітнянко Євгеній Володимирович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі - Відповідач, УПП в Черкаській області) в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3140700 від 26 вересня 2024 року та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, який з`явився у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.09.2024 поліцейським 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП сержантом поліції Осітнянком Є.В. (далі по тексту - поліцейський Осітнянко Є.В.), на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 210-й км, було зупинено транспортний засіб TGХ 18.500 (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , у зв`язку з не виконанням останнім вимоги дорожнього знаку 5.19.1 «Використання смуги руху», де рух в двох крайніх лівих смугах вантажним транспортним засобам заборонено, здійснення руху в забороненій смузі руху, та порушенням п. 8.4.ґ ПДР України. Під час перевірки документів поліцейським Осітнянком Є.В., згідно відомостей з ІТС Інформаційного порталу НП «АРМОР», було виявлено, що водій ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідно до постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2024 у справі № 277/514/24.

За результатами розгляду адміністративної справи, поліцейським Осітнянком Є.В. винесено постанову серії ЕНА № 3140700 від 26.09.2024, за ч.4 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова).

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідачем прийнято в межах його компетенції, кваліфікація порушення визначена вірно, санкція застосована до позивача відповідає вимогам ст. 126 КУпАП, оскільки станом на 26.09.2024 року, постанова Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2024 у справі № 277/514/24 набрала законної сили, відповідно водія ОСОБА_1 , позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як передбачено ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, ст.ст. 1241 - 126.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами,

- тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як вбачається з оскаржуваної постанови та вірно встановлено судом першої інстанції, 26.09.2024 поліцейським 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП сержантом поліції Осітнянком Є.В., на автодорозі М-05 «Київ-Одеса» 210-й км, було зупинено транспортний засіб TGХ 18.500 (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , у зв`язку з не виконанням останнім вимоги дорожнього знаку 5.19.1 «Використання смуги руху», де рух в двох крайніх лівих смугах вантажним транспортним засобам заборонено, здійснення руху в забороненій смузі руху, та порушенням п. 8.4.ґ ПДР України.

Під час перевірки документів поліцейським Осітнянком Є.В., згідно відомостей з ІТС Інформаційного порталу НП «АРМОР», було виявлено, що водій ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідно до постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2024 у справі № 277/514/24.

Водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

Тобто, в даному випадку, ОСОБА_1 є водієм, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, посилання апелянта на те, що останній був притягнутий до адміністративної відповідальності без належних у поліції доказів про позбавлення останнього права керування транспортними засобами не заслуговує на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки в даному випадку, підтвердженням позбавлення позивача права керування транспортними засобами є постанова Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07.05.2024 у справі № 277/514/24, яка набрала законної сили 14.06.2024 року, відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 14 червня 2024 року, оскільки апеляційну скаргу адвоката Крижанівського В.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на постанову судді Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року повернуто особі, яка її подала.

У свою чергу, постановою Житомирського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року адвокату Крижанівському В.П. поновлено строк на апеляційне оскарження постанови Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року, і за результатом розгляду справи № 277/514/24 апеляційну скаргу адвоката, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишено без задоволення, а постанову Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року без змін.

Згідно із п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07.11.2015 (далі по тексту - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, на місці вчинення адміністративного правопорушення (п. 2 розділу II Інструкції).

Судом апеляційної інстанції під час дослідження матеріалів справи встановлено, що поліцейський Осітнянко Є.В. є уповноваженим працівником підрозділу патрульної служби Національної поліції.

Таким чином, відповідно до ст. 222 КУпАП, поліцейський Осітнянко Є.В. має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені нормами КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

На виконання своїх посадових обов`язків, поліцейським Осітнянком Є.В. зупинено автомобіль позивача та прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА № 3140700 від 26 вересня 2024 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції дослідивши матеріали справи зазначає, що станом на момент зупинення поліцейським Осітнянком Є.В., транспортного засобу TGХ 18.500 (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керування водія ОСОБА_1 , постанова Ємільчинського районного суду Житомирської області від 07 травня 2024 року набрала законної сили, відповідно, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік - до 07.05.2025 року.

Отже, з наведених обставин справи вбачається, що згідно законодавства України, ОСОБА_1 , було порушено вимоги ч.4 статті 126 КУпАП, а тому зазначене вказує на правомірність винесеної відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Між тим, апелянт не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправності оскаржуваної постанови.

Наведене дає підстави для висновку, що поліцейський Осітнянко Є.В., встановивши порушення позивачем вимог ч.4 статті 126 КУпАП, в межах наданих їй повноважень, правомірно виніс оскаржувану постанову та застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400,00 грн., а відтак правові підстави для визнання незаконною та скасування постанови серії ЕНА № 3140700 від 26 вересня 2024 року, відсутні.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржувана постанова ЕНА № 3140700 від 26 вересня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та відповідає нормам чинного законодавства.

Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що поліцейський Осітнянко Є.В., під час винесення оскаржуваної постанови, діяв у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст рішення виготовлено 25.03.2025 року