Справа № 200/6855/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року справа №200/6855/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року (повне судове рішення складено 11 грудня 2024 року) у справі № 200/6855/24 (суддя в І інстанції Голошивець І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі Управління) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є пенсіонером МВС України та перебуває на обліку в Управлінні та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) з 2008 року у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення за 29 років вислуги.

Позивач зауважив, що при перерахунку пенсії відповідачем з 01.01.2016 було протиправно зменшено йому відсотковий розрахунок пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення. Аналогічний відсотковий розмір відповідних сум грошового забезпечення 70% був встановлений і при перерахунку пенсії згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1386/23 від 08.05.2023, що в свою чергу підтверджується листом відповіддю відповідача від 13.09.2023.

Позивач зауважив, що його представником на адресу відповідача був скерований адвокатський запит з проханням провести перерахунок його пенсії з 01.10.2023 з урахуванням 77% грошового забезпечення. У вересні 2024 року позивач отримав від відповідача відповідь, в якій було зазначено, що згідно з даними електронної пенсійної справи на момент призначення пенсії основний розмір пенсійної виплати позивача складав 77% грошового забезпечення. В травні 2018 року позивачу проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» з 01.01.2016. Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону №2262-ХІІ, за яким максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення, передбаченого ст.43 Закону №2262-ХІІ. Таким чином, при здійсненні перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійних справах (окрім осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1 - 100 процентів, до категорії 2 - 95 процентів) обмежується 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Отже, перерахунок пенсії проведено відповідно до Постанови №103 з урахуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.08.2022 по справі №200/2231/22, яке набрало законної сили 23.11.2022 в грудні 2022 року проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «ТМО України по Донецькій області» від 13.01.2022 №33/25-134 про розмір грошового забезпечення. Враховуючи, що будь-яких інших зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії позивачу виходячи з 77% сум грошового забезпечення судом на Головне управління не покладено, перерахунок проведено з урахуванням 70% сум грошового забезпечення. Позивач зазначив, що до листа-відповіді відповідачем були додані виписки з перерахунку за його пенсійною справою - (МВС): від 01.07.2012, згідно якого у графі «основний розмір пенсії» - 77% грошового забезпечення; виписка з протоколу від 24.09.2024, згідно якого у графі «умови призначення» вказано-вислуга років 29 (календ.21), в розмірі 70% грошового забезпечення, а в графі грошове забезпечення для обчислення пенсії вказано - основний розмір пенсії 70% грошового забезпечення (вислуга років 29), аналогічні дані вказані в додатках до цієї відповіді в перерахунках пенсії позивачу з 01.05.2018; з 01.08.2021; з 01.03.2022; з 01.01.2023; з 01.03.2023; з 01.10.2023; з 01.03.2024.

Позивач вважає неправомірними та противоправними дії, які виразились у противоправному зменшенні відповідачем раніше призначеної йому пенсії, відповідно до Закону №2262-ХІІ, з 77 % до 70% відповідних сум грошового забезпечення з 01.10.2023.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення раніше призначеної ОСОБА_1 відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення після перерахунку з 01.01.2016.

Зобов`язано Управління здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з часу припинення з 01.01.2016, з урахуванням раніше вже виплачених сум.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968 гривень 96 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач є одержувачем пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262-ХІІ. Враховуючи зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ, внесені Законом України «Щодо внесення змін в деякі закони України по питання пенсійного забезпечення і соціального захисту військовослужбовців» № 3591-ІV, максимальний розмір пенсії, що призначаються за вислугу років, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80% відповідних сум грошового забезпечення. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року №1166-VII внесено зміни до статті 13 Закону №2262, згідно яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, не повинен перевищувати 70% сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав, зазначеною в статті 63 Закону № 2262-ХІІ. Таким чином, позивачу здійснено розрахунок пенсії з урахуванням вимог чинного законодавства відповідно до постанови № 103, виходячи з 70% грошового забезпечення з 01.01.2016.

Також апелянт вважає, що позивачем пропущено строк, оскільки процент розміру сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 Закону № 2262-ХІІ з 01.01.2016 позивачу згідно з викладеного в його позовній заяві було зменшено з 77% до 70%, тому отримавши пенсійну виплату за січень 2016 року, позивач вважається таким, що повинен був дізнатися про порушення своїх прав та законних інтересів.

З тексту позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом лише 30.09.2024 (згідно з даними електронного суду), тобто позивачем пропущений встановлений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період, що передує цьому строку.

У відзиві на апеляційну скаргу представником позивача в цілому висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення змінити, задовольнивши позов відповідно до вимог позовної заяви, тобто, не з 01.01.2016, а за 12 місяців - з 01.10.2023.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, розглядаючи апеляційні скарги в межах викладених доводів, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до наявної в матеріалах справи копії паспорту серії НОМЕР_2 виданого Дзержинським МВ УМВС України в Донецькій області від 07 вересня 2000 року є громадянином України.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () є юридичною особою та є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 є отримувачем пенсії за вислугу років, призначену йому з 01.07.2008 відповідно до приписів Закону №2262-ХІІ, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого Пенсійним фондом України, та не заперечується сторонами по справі.

Як встановлено судом, при призначенні позивачу пенсії відповідно до його вислуги років 29 років, основний розмір його пенсії нараховувався з 77% грошового забезпечення, що підтверджується відповіддю відповідача від 24.09.2024 №19173/02-16; копією перерахунку пенсії за пенсійною справою № МВС з 01.07.2012.

В свою чергу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області після перерахунку пенсії позивача з 01.01.2016 на підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 та постанови Кабінету Міністрів України №103, проведеного 01.05.2018 - основний розмір його пенсії вже був розрахований з 70% грошового забезпечення, замість раніше встановлених 77% грошового забезпечення позивача, що підтверджується копією перерахунку пенсії за пенсійною справою № МВС де в графі зазначено «основний розмір пенсії: 70% грошового забезпечення (вислуга років 29)».

Наведене судом твердження також не заперечується відповідачем, відповідно до наявних копій в матеріалах справи: відповіді від 24.09.2024: - «В травні 2018 року гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) з 01.01.2016. Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), за яким максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення, передбаченого ст.43 Закону №2262-ХІІ. Таким чином, при здійсненні перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійних справах (окрім осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1-100 процентів, до категорії 2-95 процентів) обмежується 70 % відповідних сум грошового забезпечення. Отже, перерахунок пенсії проведено відповідно до Постанови №103 з урахуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення.»; та відзивом на позовну заяву: - «Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII внесено зміни до статті 13 Закону № 2262, згідно яких максимальний розмір пенсії за вислугу років, не повинен перевищувати 70 % сум грошового забезпечення за будь-якою із підстав зазначеною в статті 63 Закону № 2262. Таким чином, Позивачу здійснено розрахунок пенсії з урахуванням вимог чинного законодавства відповідно до постанови № 103, виходячи з 70%».

В подальшому, судом встановлено, що позивач звертався за захистом своїх прав щодо належного розміру його пенсії до Донецького окружного адміністративного суду, які стали наслідком розгляду справ - №200/2231/22 та №200/1386/23.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2231/22 від 01 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії за вислугою років за останньою штатною посадою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі виданої уповноваженим органом - Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» довідки про розмір грошового забезпечення від 13.01.2022 №33/25-134 за листопад 2019 року, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01 грудня 2019 року, виходячи від суми 18861,45 гривень щомісячного грошового забезпечення, а також виплатити різницю між розміром перерахованої пенсії (з урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою та вже виплачених щомісячних сум на підставі вищезазначеної довідки про розмір грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області провести перерахунок та виплату пенсії за вислугою років за останньою штатною посадою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі виданої уповноваженим органом - Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» довідки про розмір грошового забезпечення від 13.01.2022 №33/25-134 за листопад 2019 року, відповідно до статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», із обов`язковим урахуванням розмірів щомісячних видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії з 01 грудня 2019 року, виходячи від суми 18861,45 гривень щомісячного грошового забезпечення, а також виплатити різницю між розміром перерахованої пенсії (з урахуванням розмірів щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останньою штатною посадою та вже виплачених щомісячних сум на підставі вищезазначеної довідки про розмір грошового забезпечення.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/2231/22 від 23.11.2022 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 200/2231/22 - залишено без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року у справі № 200/2231/22 - залишено без змін.

З урахуванням наведеного рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/2231/22 від 01.08.2022 набрало законної сили 23.11.2022.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1386/23 від 08 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні і виплати з дати перерахунку пенсії з 01.01.2023 доплати до пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 01.01.2023 щомісячну доплату в розмірі 2000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду по справі №200/1386/23 від 06 вересня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 травня 2023 року у справі № 200/1386/23 залишено без змін.

З урахуванням наведеного, рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1386/23 від 08.05.2023 набрало законної сили 06.09.2023.

Судом встановлено, що представником позивача на адресу відповідача був скерований адвокатський запит з проханням провести перерахунок та виплату позивачу пенсії згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/1386/23 від 08.05.2023 та надати відповідний протокол з його пенсійної справи.

Відповідачем на вищезазначений адвокатський запит було надано відповідь від 13.09.2023, до якої були долучені розрахунок доплати та виписку з протоколу від 13.09.2023.

Судом встановлено, що позивачем було скеровано другий адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з проханням провести перерахунок пенсії позивача з 01.10.2023 відповідно до 77% грошового забезпечення позивача замість раніше встановленого у розмірі 70% грошового забезпечення та надати інформацію про складовій його пенсійного забезпечення починаючи з моменту призначення пенсії та до теперішнього часу.

Відповідачем було надано відповідь від 24.09.2024 №19173/02-16 наступного змісту: - «Згідно з даними електронної пенсійної справи на момент призначення пенсії основний розмір пенсійної виплати гр. ОСОБА_1 складав 77% грошового забезпечення. В травні 2018 року гр. ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) з 01.01.2016. Пунктом 23 Закону України від 27.03.2014 №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи і створення передумов для економічного зростання в Україні» внесені зміни до ч.2 ст.13 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ), за яким максимальний розмір пенсії за вислугу років не повинен перевищувати 70 відсотків сум грошового забезпечення, передбаченого ст.43 Закону №2262-ХІІ. Таким чином, при здійсненні перерахунку пенсії граничний відсоток обчислення грошового забезпечення по пенсійних справах (окрім осіб, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1-100 процентів, до категорії 2-95 процентів) обмежується 70% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, перерахунок пенсії проведено відповідно до Постанови №103 з урахуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.08.2022 по справі №200/2231/22, яке набрало законної сили 23.11.2022 в грудні 2022 року проведено перерахунок пенсії з 01.12.2019 на підставі довідки ДУ «ТМО України по Донецькій області» від 13.01.2022 №33/25-134 про розмір грошового забезпечення. Враховуючи, що будь-яких інших зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії гр. ОСОБА_1 виходячи з 77% сум грошового забезпечення судом на Головне управління не покладено, перерахунок проведено з урахуванням 70% сум грошового забезпечення. […]. На виконання вимог пункту 5 розділу І Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1, надсилаємо виписки з перерахунків з електронної пенсійної справи з 01.07.2012, з 01.05.2018, з 01.08.2021, з 01.03.2022, з 01.01.2023, з 01.03.2023, з 01.10.2023, з 01.03.2024 та виписку з протоколу від 24.09.2024 (додаються).».

Суд розглянувши наявні в матеріалах справи копії вищезазначених виписок з перерахунків по пенсійній справі позивача, встановив, що починаючи з 01.01.2016 (перерахунок пенсії проведений 01.05.2018) позивачу було зменшено відсоток з 77 до 70 при перерахунку основного розміру пенсії; в подальшому перерахунок 01.08.2021; з 01.03.2022; з 01.01.2023; з 01.03.2023; з 01.10.2023 (на підставі рішення суду); та від 24.09.2024 були проведені позивача з розрахунку 70% грошового забезпечення (основний розмір пенсії).

Слід нагадати, що позивачу первинно при призначенні пенсії з 2008 року було встановлено та розраховано його пенсію виходячи з 77% грошового забезпечення основного розміру пенсії.

Позивач, звертаючись до суду з даним адміністративним позовом, просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення раніше призначеної позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії з 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення після перерахунку пенсії з 01.10.2023 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити позивачу перерахунок та виплату заборгованості по пенсії, призначеній відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення з 01.10.2023 та в подальшому постійно виплачувати йому пенсію в розмірі 77% від грошового забезпечення незалежно від будь-яких перерахунків.

Спірним питанням в даній справі є зменшення основного розміру пенсії позивача з 77% до 70% при проведенні перерахунку його пенсії з 01.10.2023.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ, особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Згідно із положеннями ст. 63 Закону №2262-XII, перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських. Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції затверджено схему посадових окладів поліцейських, розміри та надбавки за стаж служби в поліції.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Порядку №45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Відповідно до п.1 Порядку №45 рішення Кабінету Міністрів України Міноборони, МВС, Мінінфраструктури, СБУ, Служба зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Адміністрація Держспецзв`язку, Адміністрація Держприкордонслужби, ДПтС, ДСНС (далі - державні органи) повідомляють у п`ятиденний строк Пенсійному фонду України про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям.

Пенсійний фонд України повідомляє у п`ятиденний строк з моменту надходження інформації від державних органів своїм головним управлінням в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Пенсійного фонду України) про підстави для проведення перерахунку пенсій та про необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку (далі - списки).

Головні управління Пенсійного фонду України складають у десятиденний строк з моменту надходження зазначеної інформації списки за формою згідно із додатком 1 та подають їх органам, які уповноважені рішеннями керівників державних органів видавати довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

На підставі списків уповноважені органи готують для перерахунку пенсії довідки про розмір грошового забезпечення кожної особи, зазначеної в списку, за формою згідно із додатком 2 та у місячний строк подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України.

Довідки видаються державним органом, з якого особи були звільнені зі служби, якщо інше не передбачено цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до п.3 Постанови №103 постановлено перерахувати з 1 січня 2016 р. пенсії, призначені згідно із Законом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (Офіційний вісник України, 2015 р., №96, ст.3281). Розмір премії визначається у середніх розмірах, що фактично виплачені за відповідною посадою (посадами) поліцейського за січень 2016 року.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Пунктом 8 розділу II Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності з 01.10.2011 р., до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри "90" замінено цифрами "80".

Пунктом 23 розділу II Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності з 01.05.2014 р., до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» було внесено зміни та цифри "80" замінено цифрами "70".

При цьому, з матеріалів пенсійної справи позивача вбачається, що пенсія виплачувалась позивачу в розмірі 77% грошового забезпечення.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Таким чином, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а внесені Законом України від 27.03.2014 р. №1166-VІІ зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, є звуженням змісту та обсягу вже існуючих у позивача прав і свобод (права на пенсію в розмірі 77% розміру грошового забезпечення).

При цьому, внесені до ч.2 ст.13 Закону зміни жодним чином не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Так, Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 №8-рп/99 у справі щодо права на пільги, рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 №5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій, їх не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Таким чином, зміна розміру пенсії з 77% до 70% сум грошового забезпечення у зв`язку з внесенням змін до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку на підставі довідки.

При цьому, внесені вищевказаними Законами зміни до ч.2 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80% та 70% грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а мають застосовуватися виключно при призначенні нових пенсій після набрання чинності цими змінами.

Відповідно до ч. 3 ст.1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при перерахунку пенсії безпідставно зменшило з 01.01.2016 та в подальшому позивачу розмір пенсії з 77% грошового забезпечення до 70%.

Дана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена в постановах від 03.04.2018 року у справі №175/1665/17 (№К/9901/9550/18) та від 24.04.2018 року у справі №686/12623/17 (К/9901/849/17).

При цьому, питання щодо правомірності зменшення основного розміру призначеної пенсії було розглянуто Верховним Судом у зразковій справі.

Рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі № 240/5401/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року, позов задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 83% до 70% сум грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 1 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 83% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Вирішуючи спір по суті, Верховним Судом констатовано, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі Постанови КМУ № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

При вирішенні спору Верховним Судом зроблено висновок про те, що внесені Законом № 3668-VI та Законом № 1166-VII зміни до статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону № 2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону № 3668-VI та Закону № 1166-VII не зазнала.

При вказаних обставинах, місцевий суд дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення розміру пенсії позивача з 77% грошового забезпечення до 70%.

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо зменшення встановленого розміру пенсії позивача у відсотковому виразі до 70% грошового забезпечення (з 77% суми грошового забезпечення) є протиправними, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з розміру 77% грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Апеляційну скаргу відповідача в цій частині слід відхилити.

Поряд з цим, стосовно дати, з якої треба визнати протиправними дії відповідача та як похідна вимога зобов`язати здійснити нарахування та виплату пенсії з урахування 77%, суд першої інстанції зауважив, що позивач у своїх позовних вимогах зазначає з 01.10.2023.

В свою чергу, місцевим судом під час розгляду справи було встановлено, що відповідач допустив протиправні триваючі дії до належного розміру пенсійної виплати позивача вже з 01.01.2016, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується самим відповідачем, враховуючи його лист відповідь від 13.09.2024 та відзив на позовну заяву.

Відповідно до приписів ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З урахуванням наведеного, окружний суд вважав за необхідне вийти за межі позовних вимог, оскільки це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у цій справі шляхом відновлення його порушених прав в частині зменшення з 01.01.2016 пенсійних виплат, виходячи з основного розміру пенсії нарахованого з 70% грошового забезпечення, замість первинно встановлених ще з 2008 року 77% грошового забезпечення позивача.

При цьому щодо строку звернення до суду з цими позовними вимогами, в ухвалі про відкриття провадження у справі судом першої інстанції заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду задоволено, поновлено позивачу пропущений строк звернення з даним позовом до адміністративного суду.

Суд мотивував таке рішення, тим що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії у визначеному чинним законодавством розмірі з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає.

Суд звернув увагу на те, що при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ, як і у інших справах, що пов`язані з реалізацією громадянами їх конституційних прав, у тому числі на належний рівень пенсійного та соціального забезпечення, слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом чи іншими законами строки та наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права (зокрема на перерахунок пенсії у визначеному законодавством порядку, на передбачені законом доплати тощо).

Суд першої інстанції також виходив з того, що у триваючих правовідносинах суб`єкт владних повноважень протягом певного проміжку часу ухиляється від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність) по відношенню до фізичної або юридичної особи. Прикладом таких правовідносин є правовідносини, що виникають у сфері реалізації права громадян на соціальний захист (пенсійне забезпечення, виплата заробітної плати тощо).

Суд зазначив, що у разі порушення органом Пенсійного фонду України законодавства про пенсійне забезпечення шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, встановлений статтею 122 КАС України, не застосовується, оскільки це матиме наслідком неможливість реалізувати передбачене Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право пенсіонера на виплату сум пенсії за минулий час без обмеження строку у визначеному законодавством розмірі.

З таким висновком судова колегія апеляційного суду не погоджується, оскільки він суперечить висновкам постанови Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Матеріали справи не містять та позивачем або його представником не надано доказів, що він звернувся до суду у межах шестимісячного строку звернення до суду після того, як дізнався про порушення своїх прав.

На думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (п.21 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву (пункти 36 та 37 вказаної цієї ж постанови Верховного Суду).

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом із тим, в заяві про поновлення строку на звернення до суду представник позивача зазначив, що на протязі 2020-2023 років в Україні проводились обмеження у зв`язку з короно-вірусною інфекцією (припинені з 01.07.2023). У подальшому в Україні був введений з 24 лютого 2022 року військовий стан у зв`язку збройною агресією російської федерації, який продовжується по теперішній час. Позивач ОСОБА_1 проживав та зареєстрований в зоні активний бойових дій (м. Торецьк Бахмутського району Донецької області), є людиною похилого віку, має поганий стан здоров`я, часто хворіє. На теперішній час місто Торецьк наполовину окуповано ворожими військами. Позивач ОСОБА_1 на теперішній час проживає в зоні проведення бойових дій за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача звернув увагу, що у цій справі позивач оскаржує дії щодо відмови в проведенні перерахунку та виплати пенсії з урахуванням основного розміру пенсії у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення. Отже, ця дія відповідача прямо впливає на соціальне забезпечення позивача щодо можливості отримання пенсії у більшому розмірі.

З урахуванням обставин справи та наведених цій ухвалі правових висновків Верховного Суду, вказані в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду підстави колегія суддів не може визнати поважними.

З цим позовом позивач звернувся до суду 30.09.2024.

Факт повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України сам по собі не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач та його представник не навели доказів того, що протягом строку звернення до суду ця обставина безпосередньо унеможливила вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

При цьому 70% відповідних сум грошового забезпечення відповідачем застосовано до позивача після перерахунку з 01.01.2016, тобто, задовго до факту повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України та введення воєнного стану.

Приписи ч.3 ст. 51 Закону № 2262-ХІІ про те, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком, - на спірні правовідносини (% відповідних сум грошового забезпечення при обчисленні пенсії) взагалі не розповсюджуються.

Відтак, апеляційний суд ухвалою від 6 березня 2025 року визнав неповажними причини пропуску строку звернення до суду, вказані позовній заяві, та запропонував позивачу ВКАЗАТИ ІНШІ ПІДСТАВИ для поновлення строку та надати докази на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

На виконання цієї ухвали суду представник позивача подав клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

Так, на його думку, апеляційний суд помилково посилається на постанову Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19, в якій розглядаються дещо інші, не тотожні правові відносини.

Колегія суддів зауважує, що у вказаній постанові Судової палати зроблені правові висновки щодо застосування строків звернення до суду в пенсійних спорах, що ідентично справі, що розглядається.

Також представником позивача наведено доводи, яким надана правова оцінка в ухвалі Першого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025, і які визнані неповажними причинами пропуску відповідного строку.

Вирішуючи вимоги апеляційної скарги відповідача щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, колегія суддів зауважує наступне.

По-перше, в пункті 25 рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 по справі «Кечко проти України» зазначено, що рішення національних судів щодо відхилення вимог заявника стосовно виплат за ці періоди базувались на внутрішньому законодавстві. Суди не могли розглядати щодо суті вимоги заявника за період з 1997 року по 1998 року у зв`язку із пропущенням строку позовної давності.

Європейський суд з прав людини не вбачав будь-яку свавільність у рішеннях суду стосовно цих періодів. Відповідно, у цій частині заяви не було порушення статті 1 Протоколу N 1 (994_535).

Отже, застосування наслідків пропуску строку звернення до суду з позовом не є обмеженням прав позивача на доступ до правосуддя.

По-друге, частина друга статті 55 Закону № 2262-ХІІ (виплата пенсії, не отриманої пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, за минулий час без обмеження будь-яким строком) може бути застосована лише щодо нарахованих сум, чого в спірних правовідносинах немає: відповідачем не нараховувалась пенсія позивачу з 01.01.2016 в розмірі 77%.

Отже, доводи про те, що позивач має право на отримання недонарахованих сум без обмеження будь-яким строком, - також є необґрунтованими.

Апеляційний суд повторює, що факт повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України сам по собі не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивач та його представник не навели доказів того, що протягом строку звернення до суду ця обставина безпосередньо унеможливила вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, в тому числі, внаслідок того, що в місті Костянтинівка періодично відсутні електропостачання, мобільний зв`язок, Інтернет. За цих самих обставин представник позивача звертався до відповідача з письмовими запитами, до суду з процесуальними документами.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З цим позовом до суду позивач звернувся лише 30.09.2024, хоча ставить вимоги про зобов`язання вчинити певні дії, в тому числі, з 01.10.2023, тобто, з пропуском встановленого законодавством строку.

Стосовно цих правовідносин права позивача підлягають захисту у межах шестимісячного строку звернення до суду.

Висновок про це міститься в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 30 січня 2019 року у справі № 755/10947/17 зазначала, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.

Доводи позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався з відповіді відповідача (лист від 24.09.2024), відхиляються, з огляду на таке.

На думку Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів (п.21 постанови Верховного Суду від 31 березня 2021 року в справі № 240/12017/19).

Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Таким чином, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву (пункти 36 та 37 вказаної цієї ж постанови Верховного Суду).

Отже, такі причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними.

Відтак, поважних причин пропуску строку звернення до суду з вимогами зобов`язання вчинити певні дії з 01.10.2023 позивачем не наведено та не доведено.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення в цій частині позовних вимог допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду скасуванню.

Відповідно до положень ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями пункту 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Як було вказано вище, частиною третьою статті 123 КАС України встановлено обов`язок суду застосувати процесуальні наслідки пропуску строку на звернення до суду у разі визнання причин такого пропуску неповажними, у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.

Витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані зі сплатою судового збору, за діючим процесуальним законодавством відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статями 250, 291, 308, 310, 311, 315, 316, 319, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 200/6855/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог за період по 29.03.2024 (включно), а позовні вимоги в цій частині залишити без розгляду.

В іншій частині, тобто, за період з 30.03.2024, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 грудня 2024 року у справі № 200/6855/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 26 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук