Справа № 160/4627/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/4627/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року (суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною, скасування відмови та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточненого позову, просить:

визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області у зарахуванні полковнику поліції ОСОБА_1 , начальнику сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління, пільгової вислуги років, сформованої за періоди служби з 01.11.2001 по 26.07.2011 до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському набавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» , оформлену листом від 05.02.2024 №132/Д- 5803/103/05 «Про надання відповіді»;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області зарахувати полковнику поліції ОСОБА_1 , начальнику сектору розкриття злочинів проти власності відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління, відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та додаткової оплачуваної відпустки, період пільгової вислуги років, який сформований з періодів з 01.11.2001 по 26.07.2011 та встановити надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та Національної поліції України на різних посадах. Наказом №595 о/с від 28.08.2023 позивач звільнений із органів Національної поліції України за власним бажанням. В січні 2024 позивач звернувся до відповідача для отримання інформації про періоди проходження ним служби в органах внутрішніх справ та Національної поліції України, а також зарахування періоду з 01.11.2001 по 26.07.2011 на пільгових умовах вислуги років до календарної вислуги років і до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському набавки за вислугу років та для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про Національну поліцію». Відповідач надав позивачу лист-відмову від 05.02.2024, яким інформував ОСОБА_1 про відсутність законних підстав для призначення пенсії. Позивач зазначає, що він, перебуваючи на службі в органах внутрішніх справ та Національної поліції України у період служби з 01.11.2001 по 26.07.2011 обіймав посади, час проходження служби на яких зараховується на пільгових умовах з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби. Вказані обставини стали підставою для звернення до відповідача з рапортом про зарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні до стажу служби в поліції періодів з 01.11.2001 по 26.07.2011, а також провести відповідні перерахунки грошового забезпечення позивача з урахуванням періоду пільгової вислуги років відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Скаржник посилається на те, що відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки. До стажу служби в поліції зараховуються, зокрема: служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду. Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення. Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України. З огляду на зазначене, оскільки стаж служби позивача в період з 01.11.2001 по 26.07.2011 року підлягає зарахуванню до вислуги років відповідно до пункту 3 Порядку №393, то він відповідно до статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» мав бути врахований до стаж) служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки. Враховуючи те, що відповідач мав врахувати до стажу служби позивача в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки період пільгової вислуги років, сформованої за період 01.11.2001 по 26.07.2011, водночас навіть після подання позивачем заяви відповідного зарахування не здійснив, є всі підстави для визнання протиправною та скасування відмови Головного управління НПУ в Дніпропетровській області, оформленої листом від 05.02.2024 №132/Д-58оз/103/05-«Про надання відповіді» та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати відповідно до статті 78 Закону України «Про національну поліцію» стаж служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років сформованої 01.11.2001 по 26.07.2011 та встановити надбавку з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно з довідкою ГУНП в Дніпропетровській області від 05.02.2024 №20/8-Д-158 «Про періоди проходження служби в органах внутрішніх справ та Національній поліції України», відповідно до послужного списку архівної справи ОСОБА_1 останній проходив службу в органах внутрішніх справ та Національній поліції України на різних посадах:

в органах внутрішніх справ у період з 19.01.2001 по 06.11.2015;

в Національній поліції України у період з 07.11.2015 по 31.08.2023.

Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 28.08.2023 №595 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено зі служби за пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 31.08.2023; стаж служби в поліції: 23 роки 11 місяців 08 днів. Підстава: рапорти ОСОБА_1 від 09.08.2023.

На адвокатський запит представника позивача, ГУНП в Дніпропетровській області листом «Про надання відповіді» від 05.02.2024 №132/Д58аз/103/05-2024 повідомлено, що відповідно до пункту «а» статі 12 Закону № 2262- XII, в редакції Закону від 08.07.2011 №3668-VI, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «6»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Лише у разі наявності зазначеної календарної вислуги років, додатково зараховується вислуга років на пільгових умовах. Враховуючи те, що на день звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 не мав календарної вислуги років у кількості 25 років і більше, у ГУНП в Дніпропетровській області відсутні правові підстави для зарахування ОСОБА_1 вислуги років на пільгових умовах.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон №580.

Відповідно до ч.2 ст.78 Закону №580, до стажу служби в поліції зараховуються : 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (ч.3 ст.78 Закону №580).

Частиною четвертою статті 78 Закону №580 передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.93 Закону №580, за кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

З огляду на таке чітке визначення Законом №580, безпідставними є вимоги позивача щодо пільгового обчислення вислуги років для надання додаткової оплачуваної відпустки.

11.11.2015 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988), яка набрала чинності 02.12.2015, п.5 якої визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно з додатком 11 до цієї постанови.

Пунктом 7 Постанови №988 доручено МВС України за погодженням з Міністерством соціальної політики та Міністерством фінансів затвердити порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання.

Наказом МВС України №260 від 06.04.2016 було затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №260), який набрав чинності 27.05.2016.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №260 визначено, що надбавка за стаж служби в поліції поліцейським виплачується у відсотках до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням у розмірах згідно додатком 11 до Постанови №988.

До вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які передбачені частиною другою статті 78 Закону №580.

Позивач вважає, що період проходження ним служби з 01.11.2001 по 26.07.2011 - з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах, а тому спірні періоди мають бути враховані до його стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Щодо пільгового обчислення вислуги років для надання додаткової оплачуваної відпустки, колегія суддів надала вище оцінку таким твердженням позивача.

Разом з тим, подальша оцінка інших доводів скаржника також матиме значення для додаткової аргументації безпідставності апеляційних вимог і в цій частині (пільгове обчислення вислуги років для додаткової оплачуваної відпустки).

Так, відповідно до ст.102 Закону №580, пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992 (далі - Закон №2262), п. «б» ст.12 якого передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.

Відповідно до п. «а» ст.12 Закону №2262, пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» ст.12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно ст.17 Закону №2262, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» ст.12 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються : а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.1 ст.171 Закону №2262).

Абзацом 3 пункту 1 Порядку №393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону №2262 особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Судом встановлено, що спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з відмовою відповідача у зарахуванні позивачу до календарної вислуги років у пільговому обчисленні та здійсненні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років та встановлення надбавки за стаж служби в поліції з урахуванням періоду пільгової вислуги років.

Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 по справі №520/11545/19 за подібних правовідносин, аналізуючи положення ст.17 Закону №2262 виснував про виключне застосування положень даної норми лише при розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 даного законодавчого акту.

Також, у даній постанові Верховний Суд вказав, що преамбулою Закону №2262 чітко передбачено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 171 Закону №2262 передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вищевикладене, Верховний Суд у постанові від 15.12.2021 по справі №520/11545/19 зазначив, що Порядок №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону №2262.

Враховуючи те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про оформлення та подання документів для призначення пенсії за вислугу років із зарахуванням пільгового стажу, зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та зарахувати йому до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу років в пільговому обчисленні, має передчасний характер.

Аналогічна правова позиція щодо передчасності вимог про зарахування пільгової вислуги років до календарної до звільнення особи зі служби з органів внутрішніх справ викладена також у постанові Верховного Суду від 22.02.2023 по справі №320/12166/20.

Також, у постанові від 27.06.2018 по справі №750/9775/16-а Верховним Судом зазначено, що до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.

Натомість, у даній справі спірне питання пов`язано із зарахуванням до стажу служби в поліції вислуги років на пільгових умовах, в тому числі для цілей встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, передбачених ст.78 Закону №580.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко