Справа № 534/2059/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р.Справа № 534/2059/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Полтавської області на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Морозов В.Ю., м. Горішні Плавні Полтавської області, по справі № 534/2059/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області , Дільничного офіцера поліції відділу превенції ВП № 2 Кременчуцького РУП у Полтавській області лейтенанта поліції Смоляра Вадима Олеговича

про скасування постанови серія ГВА № 148186 від 06.08.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 286 КАС України,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Комсомольського районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Національної поліції у Полтавській області (далі по тексту відповідач-1), дільничного офіцера поліції відділу превенції ВП № 2 Кременчуцького РУП у Полтавській області, лейтенанта поліції Смоляра Вадима Олеговича (далі по тексту відповідач-2), про скасування постанови серія ГВА № 148186 від 06.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 286 КАС України, в якому просив суд:

- скасувати постанову дільничного офіцера поліції відділу превенції ВП-2 Кременчуцького районного управління поліції, ГУНП у Полтавській області лейтенанта поліції Смоляр Вадима Олеговича серія ГВА № 148186, від 06 серпня 2024 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. за ст. 183 КУпАП;

- судові витрати, а саме судовий збір покласти на відповідачів.

Рішенням Комсомольського районного суду Полтавської області від 14 січня 2025 року у справі № 534/2059/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Полтавській області, дільничного офіцера поліції відділу превенції ВП № 2 Кременчуцького РУП у Полтавській області лейтенанта поліції Смоляра Вадима Олеговича про скасування постанови серія ГВА № 148186 від 06.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності, в порядку ст. 286 КАС України - задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною та скасовано постанову серії ГВА № 148186, від 06 серпня 2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП - закрити в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального та матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Комсомольського районного суду Полтавської області від 14 січня 2025 року у справі № 534/2059/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем зазначено про те, що прибувши за місцем виклику зі слів учасників події було встановлено, що заявник гр. ОСОБА_1 декілька тижнів тому придбав на авторинку акумулятор, після чого через деякий час щось його не влаштувало й він прийшов на ринок автозапчастин, де й здійснював покупку та почав вимагати у продавця повернення коштів за придбаний акумулятор. Також зі слів продавця гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її онука гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який також на момент події знаходився у магазині автозапчастин та допомагав бабусі, даний чоловік поводив себе зухвало й розпочав конфлікту ситуацію, хоча йому було роз`яснено що при бажанні останнього гроші йому повернуть за даний товар, але так як він розраховувався банківською карткою у терміналі то потрібно почекати деякий час перед поверненням коштів, але заявник гр. ОСОБА_1 не хотів нічого слухати та продовжуючи конфліктну ситуацію з продавцем почав вимагати негайного повернення коштів, та після викликав поліцію. Враховуючи викладене та те, що заявник гр. ОСОБА_1 перший розпочав конфліктну ситуацію з продавцем, а потім викликав поліцію, з останнім було проведено профілактичну бесіду щодо завідомо хибних викликів поліції, та стосовно останнього було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП «Завідомо неправдивий виклик спеціальних служб».

Позивачем на апеляційну скаргу надано відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог поданої відповідачем апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою серії ГВА № 148186 від 06.08.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесеної дільничним офіцером поліції відділу превенції ВП № 2 Кременчуцького районного управління поліції ГУНП у Полтавській області лейтенантом поліції Смоляром Вадимом Олеговичем, 06.08.2024 приблизно о 12 год. 20 хв. гр. ОСОБА_1 знаходячись біля магазину автозапчастин, що розташований на місцевому ринку за адресою м.Горішні Плавні по просп. Героїв Дніпра, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив інформацію про конфлікт щодо нього, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Отже, зі змісту вказаної постанови видно, що 06.08.2024 ОСОБА_1 здійснив неправдивий виклик поліції, тим самим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було надано належних та допустимих доказів наявності умислу в діяннях позивача як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП, а тому недоведеною є вина позивача у вчиненні правопорушення, і як наслідок наявні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови, і закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача.

Переглядаючи оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відповідно до приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 183 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз викладеного у спірній постанові порушення вказує на те, що позивачу інкримінується завідомо неправдивий виклик поліції за допомогою телефонної лінії «102».

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зі змісту норми статті 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При прийнятті постанови про накладення адміністративного стягнення за правилами статті 252 КУпАП визначено обов`язок відповідача провести оцінку наявним доказам, повно і об`єктивно дослідити всі обставини справив їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З системного аналізу наведених вище правових норм вбачається, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Таким чином суд апеляційної інстанції зазначає, що КУпАП встановлюється послідовність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника, роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Крім того, в пункту 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежної охорони, поліції, швидкої медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Поряд з цим, з поданих до матеріалів справи доказів (зокрема, довідка про результати розгляду звернення, зареєстрованого до ІТС ІПНН (ЄО) за № 7374 від 06.08.2024, рапорт пом. чергового ВП № 2 Соколова А.М. від 06.08.2024 щодо прийняття заяви зареєстрованої ЄО № 7374, постанова серія ГВА № 148186 від 06.08.2024, пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , рапорт ДОП СП ВП № 2 Кременчуцького РУП в Полтавській області Вадима Смоляра, лист Т.в.о. начальника ВП № 2 Кременчуцького РУП в Полтавській області Олександра АКІМЕНКО № 3629/115/110/15-2024 від 23.08.2024 адресату Кирило ЛЄВІТ), колегією суддів не встановлено обставин і фактів, які безумовно підтверджувати наявність у позивача прямого умислу на повідомлення поліції неправдивої інформації і завідомо неправдивого виклику працівників поліції.

В той же час, зі змісту письмових пояснень ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , випливає, що між ОСОБА_1 та продавцем магазину був конфлікт щодо повернення товару. ОСОБА_4 не отримавши кошти за товар назад та вважаючи в таких діях порушення Закону «Про захист прав позивачів» звернувся на лінію «102».

Тобто приведене вище свідчить про те, що на лінію «102» позивач зателефонував вважаючи що його права порушені. Приведене, у свою чергу, виключає наявність у позивача прямого умислу на повідомлення поліції неправдивої інформації, що спричинило приїзд останніх на місце події.

Інших доказів щодо наявність у позивача умислу на повідомлення поліції неправдивої інформації відповідачем не подано.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач розпочав конфліктну ситуацію, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки для наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, доводяться дії щодо завідомо неправдивого виклику поліції, а не з приводу створення конфліктної ситуації між особами.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у постанові обставин, а позивачем заперечується вчинення такого правопорушення.

Отже, судова колегія приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що встановлюють наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, та винність позивача у його вчиненні.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, матеріали справи не містять, а також не містять доказів наявності ознак суб`єктивної сторони правопорушення, а саме: прямого умислу особи на здійснення завідомо неправдивого виклику працівників поліції, а тому постанова від серії ГВА № 148186, від 06 серпня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн є протиправною та підлягає скасуванню.

Інші доводи на, які посилався заявник апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.01.2025 по справі № 534/2059/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій