Справа № 600/4016/24-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/4016/24-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш Віталій Олександрович

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

25 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Шидловського В.Б. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 25.07.2024 №502 "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 05.08.2024 №242 о/с "По особовому складу", яким відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 05.08.2024;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.07.2024, який є останнім днем його виходу на службу, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в частині оскарження бездіяльності щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024 та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.07.2024 повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 30.12.2024 визнано поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду з позовними вимогами до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в частині оскарження наказу від 25.07.2024 №502 "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та наказу від 05.08.2024 №242 о/с "По особовому складу", яким відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 05.08.2024.

Крім того, вказаною ухвалою позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в частині оскарження бездіяльності щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024 та зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.07.2024 залишено без руху.

Для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня отримання ухвали:

- подати до суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин пропуску такого строку в частині позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльність щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024, та відповідно, про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.07.2024 та докази на їх підтвердження.

- надати суду належні та допустимі докази сплати судового збору на суму 968,96 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У встановлений судом строк представником позивача подано до суду докази сплати судового збору, а також заяву про поновлення строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність щодо не звільнення позивача зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024, та відповідно, про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.07.2024 та докази на їх підтвердження.

Так, в обґрунтування причин пропуску позивачем строку звернення до суду його представник вказував, що позивач подав начальнику ГУНП в Чернівецькій області Нечитайло В.О. рапорт про звільнення його зі служби в поліції з 17.06.2024, однак начальником Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А. надіслано позивачу листа від 11.06.2024 №2074/123/12/01-2024 у якому зазначено, що керівництвом ГУНП в Чернівецькій області прийнято рішення щодо його звільнення зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 03.09.2024.

При цьому, представник позивача звертав увагу суду на те, що згідно чинного законодавства України рішення про звільнення поліцейського зі служби приймає керівник органу поліції і враховуючи те, що позивач подав рапорт на звільнення зі служби на ім`я начальника ГУНП в Чернівецькій області, тому виключно він міг його проінформувати про результати розгляду цього рапорту, а начальник Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А., який це зробив, не мав на це повноважень, так як не представляє ГУНП в Чернівецькій області як орган.

З урахуванням наведеного, представник позивача вважає, що зазначений вище лист начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А. не можна розглядати як офіційне повідомлення ГУНП в Чернівецькій області про результати розгляду його рапорту від 03.06.2024.

Крім цього, вказував, що незважаючи на викладену у листі від 11.06.2024 інформацію, керівництво ГУНП в Чернівецькій області не було позбавлене правових підстав для звільнення позивача зі служби на підставі поданого ним 03.06.2024 рапорту раніше чим 03.09.2024.

Зазначав, що позивач після отримання вказаного листа продовжував виходити на службу і робив це до 14.07.2024 в очікуванні того, що його рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням від 03.06.2024 все ж таки буде задоволено керівництвом ГУНП в Чернівецькій області.

Вказував, що позивач дізнався про порушення своїх прав ГУНП в Чернівецькій області щодо не звільнення його зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, лише 08.08.2024, коли йому з ГУНП надійшло поштове відправлення з вмістом супровідного листа від 05.08.2024 №380 2024 та додатками до нього, серед яких, поряд з іншим, копія наказу ГУНП від 03.06.2024 №496 та копія витягу з наказу ГУНП від 05.08.2024 №242о/с., з яких слідувало, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невихід на службу з 15.07.2024, а також про те що його з 05.08.2024 звільнено зі служби в поліції за вчинення зазначеного дисциплінарного проступку.

Тому, представник позивача просив поновити строк звернення до суду щодо оскарження бездіяльності відповідача щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як вбачається із змісту позовних вимог, спірні відносини між позивачем та відповідачем стосовно звільнення позивача зі служби в поліції.

Відтак, у спірних правовідносинах застосовується місячний строк звернення до суду.

Визначаючи початок перебігу строку звернення до суду, судом враховано наступне.

Зміст позовної заяви та сформовані вимоги вказують на те, що позивач звернувся до суду з метою захисту свого права стосовно бездіяльності відповідача щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

Як зазначав представник позивача, позивач дізнався про порушення своїх прав ГУНП в Чернівецькій області щодо не звільнення його зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, лише 08.08.2024, коли йому з ГУНП надійшло поштове відправлення з вмістом супровідного листа від 05.08.2024 №380 2024 та додатками до нього, серед яких, поряд з іншим, копія наказу ГУНП від 03.06.2024 №496 та копія витягу з наказу ГУНП від 05.08.2024 №242о/с., з яких слідувало, що його притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невихід на службу з 15.07.2024, а також про те що його з 05.08.2024 звільнено зі служби в поліції за вчинення зазначеного дисциплінарного проступку.

Між-цим, судом встановлено, що 03.06.2024 позивач звернувся до відповідача з рапортом про його звільнення з служби Національної поліції України за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Проте, як слідує з матеріалів справи, листом від 11.06.2024 №2074/123/12/01-2024 Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області повідомило позивача про те, що керівництвом розглянуто рапорт позивача про звільнення та повідомлено про те, що відповідно до службового листа Голови Національної поліції України від 31.05.2021 №6684/01/12-2021 "Про розгляд рапортів поліцейських про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням", поліцейські, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ним рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт.

Повідомлено, що звільнення раніше 3-х місячного терміну можливе тільки при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків. Вичерпний перелік поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 №413 "Про затвердження переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення зі служби".

Вказано, що у рапорті не зазначена причина звільнення зі служби в поліції, яка передбачена постановою №413. Тому, керівництвом Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області прийнято рішення щодо звільнення зі служби в поліції за власним бажанням не раніше 3-х місячного терміну з дати написання рапорту, тобто з 03.09.2024.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що саме зі змісту вказаного листа, датованого 11.06.2024, позивачу й стало відомо про результати розгляду його рапорту та допущення, як зазначає позивач, відповідачем бездіяльності щодо не звільнення його зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

Щодо тверджень представника позивача про те, що зазначений лист начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А. не можна розглядати як офіційне повідомлення ГУНП в Чернівецькій області, оскільки рішення про звільнення поліцейського зі служби приймає керівник органу поліції і враховуючи те, що позивач подав рапорт на звільнення зі служби на ім`я начальника ГУНП в Чернівецькій області, тому виключно він міг його проінформувати про результати розгляду цього рапорту, а начальник Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А., який це зробив, не мав на це повноважень, так як не представляє ГУНП в Чернівецькій області як орган, суд не бере до уваги.

Як встановлено судом, позивач після отримання листа начальника Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А. від 11.06.2024 виходив на роботу, а тому суд зазначає, що позивач посилаючись на те, що начальник Управління кадрового забезпечення ГУНП в Чернівецькій області Пилипенко А. не уповноважений був надавати йому відповідь за результатами розгляду його рапорту, вправі був повторно звернутись із рапортом про звільнення до начальника ГУНП в Чернівецькій області, або ж проявляти ініціативу та вчиняти дії щодо звернення до начальника ГУНП в Чернівецькій області з метою отримання інформації щодо не надання саме ним відповіді за результатами розгляду його рапорту про звільнення від 03.06.2024, або ж з`ясування причин не розгляду начальником ГУНП в Чернівецькій області вказаного рапорту від 03.06.2024.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів щодо вчинення позивачем відповідних дій.

Разом з цим, суд також зазначає, що твердження позивача щодо того, що останній сподівався на те, що звільнення його зі служби в поліції за власним бажанням відбудеться раніше 03.09.2024 є безпідставним та не береться судом до уваги, з огляду на те, що у листі від 11.06.2024 №2074/123/12/01-2024 відповідачем чітко визначено, що звільнення за його рапортом можливе з 03.09.2024.

Тому, очікування з боку позивача на те, що його рапорт буде задоволено до 03.09.2024 є бездіяльністю з боку самого позивача щодо не вчинення ним повторних дій щодо його звільнення та не звернення за захистом своїх прав до суду.

Щодо посилань представника позивача на те, що позивач дізнався про порушення своїх прав ГУНП в Чернівецькій області щодо не звільнення його зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, лише 08.08.2024, в частині позовних вимог щодо оскарження бездіяльності стосовно його не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024, суд не бере до уваги.

Такі, як зазначалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 30.12.2024, мають місце щодо оскарження наказу від 25.07.2024 №502 "Про застосування дисциплінарного стягнення", яким застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції та наказу від 05.08.2024 №242 о/с "По особовому складу", яким відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 05.08.2024.

Разом з тим, про бездіяльність з боку відповідача щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024, та відповідно, про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області прийняти рішення про звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 14.07.2024 та докази на їх підтвердження, як вбачається із матеріалів доданих до позовної заяви позивачу стало відомо саме з листа ГУНП в Чернівецькій області від 11.06.2024 №2074/123/12/01-2024.

В той час, як до суду за захистом своїх прав позивач звернувся лише 06.09.2024, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що позивачем не надано до суду жодних доказів неможливості звернення до суду після 11.06.2024 та до 12.07.2024 щодо оскарження бездіяльності відповідача щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

Таким чином, зазначені посилання позивача є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в межах строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача, формування судової практики і таке інше. Нереалізація цього права зумовлена власною пасивною поведінкою позивача.

Позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Верховний Суд у постанові від 20.04.2021 у справі №640/17351/19 зазначав про те, що визначення строку звернення до адміністративного суду в системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Установлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №300/863/21 зазначено, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) обставина виникла протягом строку, який встановлений законом або судом;

4) обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Отже, поновленню підлягає лише пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду. У свою чергу, поважною причиною може бути обставина, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила такий строк, виникла протягом строку, який встановлений законом або судом та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що подана позивачем заява про поновлення строку звернення до суду є безпідставною та необґрунтованою, оскільки вказані у ній причини пропуску такого строку, на думу суду, не можуть свідчити про їх поважність, а тому заява про поновлення строку звернення до суду не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин пропуску строку звернення до суду в частині оскарження бездіяльності відповідача щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

Відповідно до частини 2 статті 123 ККАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави для повернення позовної заяви позивачеві в частині оскарження бездіяльності відповідача щодо не звільнення зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 17.06.2024, на підставі поданого рапорту про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням від 03.06.2024.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Шидловський В.Б. Курко О. П.