Справа № 140/505/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/505/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати пенсії в розмірі десяти мінімальних пенсій за віком відповідно до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі Закон № 796-ХІІ), та зобов`язання здійснити з 16.07.2024 перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону України «Про внесення змін і доповнень до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 06.06.1996 № 230/96-ВР (далі Закон № 230/96-ВП) , у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача, отримує пенсію по втраті годувальника як дружина інваліда І групи захворювання, яке пов`язане із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, відповідно до Закону № 796-ХІІ.

З огляду на прийняття Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, нарахування та виплату пенсії відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ відповідач повинен здійснювати з розрахунку десяти мінімальних пенсій за віком.

Позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку основної пенсії у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком, проте відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті пенсії відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а. с. 12).

В поданому до суду 14.02.2025 відзиві на позовну заяву (а. с. 14-17) відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивач з 20.10.1996 по цей час отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а із заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника не зверталася, рішення про призначення такого виду пенсії відповідач не приймав, а отже звернення з цим позовом є передчасним.

Ухвалою суду від 18.03.2025 витребувано у відповідача ГУ ПФУ у Волинській області: - довідку про перебування позивача ОСОБА_1 на пенсійному обліку із зазначенням виду пенсії, дати її призначення (у випадку призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ вказати період, протягом якого нараховувався та виплачувався цей вид пенсії); - копію звернення ОСОБА_1 (вх. № 13030/П-0300-24 від 27.09.2024), відповідь на яке надано листом від 17.10.2024 № 13610-13030/П-02/8-0300/24; ухвалено судовий розгляд справи продовжувати здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 22).

21.03.2025 відповідач подав до суду витребувані вказаною ухвалою від 18.03.2025 документи.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є дружиною померлого громадянина з числа потерпілих І категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, про що видано посвідчення № НОМЕР_1 (а. с. 7), з 20.10.1996 по цей час перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, що підтверджується витягом з пенсійної справи (а. с. 8), довідкою ГУ ПФУ у Волинській області від 21.03.2025 № 0300-0211-8/19323 (а. с. 29).

23.09.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії за період з 01.07.2021 відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВП, у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком (а. с. 28).

Листом від 17.10.2024 № 13610-13030/П-02/8-0300/24 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для проведення перерахунку пенсійної виплати відповідно до вимог статті 54 Закону № 796-ХІІ з огляду на те, що позивач отримує дострокову пенсію за віком з урахуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ з 20.10.1996, у матеріалах електронної пенсійної справи відсутня інформація стосовно визнання особою з інвалідністю від захворювання, що пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС (а. с. 9).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Приписами частини четвертої статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР, яка була чинною до внесення змін Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 № 76-VIII (далі Закон № 76-VIII), було передбачено таке:

«В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими:

по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком;

по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком;

по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком;

дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком».

28.12.2014 Верховна Рада України прийняла Закон № 76-VIII, яким текст статті 54 Закону № 796-ХІІ був викладений у редакції, згідно з якою умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає Кабінет Міністрів України в актах із відповідних питань.

Змінивши підпунктом 13 пункту 4 розділу I Закону № 76-VIII законодавче регулювання мінімальних розмірів державних пенсій, Верховна Рада України скасувала соціальні гарантії, передбачені частиною четвертою статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР.

Згодом, мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, було визначено в Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 № 1210 зі змінами (далі Порядок № 1210).

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1210 мінімальний розмір пенсії становить:

1) для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї:

осіб з інвалідністю I групи - 180 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

осіб з інвалідністю II групи - 160 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність;

осіб з інвалідністю III групи - 145 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Тобто раніше визначений статтею 54 Закону № 796-ХІІ розмір пенсій було знижено.

Рішенням від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Конституційний Суд України визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину третю статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Конституційний Суд України вирішив, що частина третя статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, визнана неконституційною, втрачає чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

За Рішенням Конституційного Суду України, Верховній Раді України належало протягом трьох місяців з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення привести нормативне регулювання, встановлене статтею 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 76-VIII щодо уповноваження Верховною Радою України Кабінету Міністрів України визначати своїми актами мінімальні розміри пенсії за інвалідністю, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням (від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021).

Тобто, за результатами виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 Верховна Рада України, з метою врегулювання на законодавчому рівні розмірів пенсій для осіб з інвалідністю, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, мала прийняти не будь-який закон, а такий, що відповідає Конституції України та вказаному Рішенню Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021.

29.06.2021 Верховною Радою України на виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021 прийнято Закон № 1584-IX, який набрав чинності 01.07.2021, відповідно до якого:

частину третю статті 54 Закону № 796-ХІІ викладено в такій редакції:

«В усіх випадках розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи, не можуть бути нижчими:

для I групи інвалідності - 6000 гривень;

для II групи інвалідності - 4800 гривень;

для III групи інвалідності - 3700 гривень;

для дітей з інвалідністю - 3700 гривень»;

статтю 54 Закону № 796-ХІІ доповнено частинами четвертою і п`ятою такого змісту:

«Розміри пенсії, передбачені частиною третьою цієї статті, починаючи з 2022 року щороку з 1 березня індексуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з урахуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Порядок призначення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України».

Верховний Суд, вирішуючи питання про виконання Рішення Конституційного Суду України від 07.04.2021 № 1-р(ІІ)/2021, і застосування редакції Закону, що відповідає цьому Рішенню, дійшов висновку про необхідність застосування норм Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР (постанови від 17.04.2024 у справі №460/20412/23, від 03.07.2024 у справі №460/13832/23, від 12.05.2024 у справі №400/12117/21, від 10.09.2024 у справі №240/34675/23, від 11.09.2024 у справах №240/590/24, №240/739/24, від 12.09.2024 у справі №240/1024/24, від 02.10.2024 у справах №400/5534/23, №240/955/24, №240/1092/24, №240/1067/24, №240/34883/23). Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 у справі №240/1121/24 зазначив, що не знайшов підстав для відступлення від правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у вказаних постановах Верховного Суду. Зазначена правова позиція підтримана також в постановах Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №240/35154/23, від 12.12.2024 у справах №240/31271/23, №240/2858/24, від 14.01.2025 у справі №240/34005/23, від 16.01.2025 у справах №240/34362/23, №240/34023/23 та ін.

Проте, зазначені висновки Верховного Суду не можуть бути застосовані при вирішенні цієї справи з огляду на те, що позивач не отримує пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, або пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, розмір якої повинен визначатися відповідно до норм статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР.

Судом встановлено, що з 20.10.1996 по цей час позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач саме пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, а відтак приписи статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР при обчисленні розміру пенсії позивача застосуванню не підлягають.

При цьому, позивач не зверталася до відповідача із заявою та відповідними документами про призначення/переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статті 54 Закону № 796-ХІІ, рішення про призначення такого виду пенсії/переведення на цей вид пенсії відповідач не приймав.

Відтак, оскільки позивач не отримує пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, або пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому у відповідача були відсутні правові та фактичні підстави для здійснення перерахунку пенсії відповідно до норм статті 54 Закону № 796-ХІІ у редакції Закону № 230/96-ВР за заявою позивача від 23.09.2024.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані у цій справі дії відповідача щодо відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх