Справа № 320/6227/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції Леонтович А.М.
Суддя-доповідач Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року Справа № 320/6227/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Цимбалюка М.Г.

представника Відповідача Мала Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду та апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

третя особа, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета АТ «СЕНС-БАНК»

спору на стороні відповідача

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - Відповідач), третя особа АТ «Сенс-Банк», в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.04.2019 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.04.2019 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.04.2019 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 11.04.2019 №.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначав, що він проживав за адресою АДРЕСА_1 у період по 27.02.2018, а тому не міг отримувати від податкових органів повідомлення про проведення перевірки, акт перевірки та спірні податкові повідомлення-рішення.

Крім того, ОСОБА_1 стверджував, що не отримував від банку повідомлення про прощення боргу, а тому відповідна процедура є нікчемною.

Разом з тим, Позивач покликався на те, що право вимоги за Договором про іпотечний кредит, укладеним між ним та ТзОВ «Унікредит банк» було передано у повному обсязі до ТОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу від 28.08.202, що свідчить про відсутність запровадження процедури прощення кредиту, продовження обліку кредитної заборгованості ОСОБА_1 , а отже й про відсутність бази для оподаткування.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року адміністративний позов було задоволено повністю.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент прийняття рішення про проведення перевірки, складення акту про результати перевірки, прийняття податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 вже не мав зареєстрованого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , а тому дійшов до висновку про порушення податковим органом порядку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Також суд зазначив, що наслідком прощення (анулювання) заборгованості є припинення зобов`язань за кредитним договором. Проте, подальше відступлення кредитних зобов`язань свідчить про відсутність факту прощення заборгованості та підтверджує її існування.

Суд також врахував, що АТ «Укрсоцбанк» не бкло повідомлено Позивача про прощення основної суми боргу шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення, та фактично не здійснило прощення боргу ОСОБА_1 .

У зв`язку з цим суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 не отримував дохід у вигляді додаткового блага, а спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги контролюючий орган зазначає, що ним було направлено Позивачу на його податкову адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим повідомленням про вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, акт перевірки, а також спірні податкові повідомлення-рішення, які були вручені особисто ОСОБА_1 .

Апелянт також стверджує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що працівник поштового зв?язку порушив Правила надання послуг поштового зв?язку.

Крім того, податковий орган зазначає, що платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов?язаний визначити свою податкову адресу і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження. В іншому випадку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв?язку з цим негативних наслідків.

Також Апелянт посилається на податковий розрахунок за формою 1-ДФ за IV кв. 2017р., поданий ПАТ «Укрсоцбанк», в якому відображено нарахований та виплачений дохід у вигляді анулювання (прощення) боргу В.В. в сумі 4 619 586,12 грн, а також лист банку щодо анульованої (прощеної) заборгованості (основного тіла кредиту) за самостійним рішенням банку.

При цьому контролюючий орган стверджує, що Позивачем не включено до загального річного оподатковуваного доходу за 2017 рік доходи, отримані у вигляді додаткового блага у сумі 4 619 586,12 грн, які підлягають відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи, та не сплачено податок на доходи фізичних осіб до бюджету.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.06.2024, 10.02.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційні скарги та призначено справу до судового розгляду.

5. Від представника Позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, зазначаючи, що банк перереєстрував право власності на предмет іпотеки за собою, та скористався правом власника на зняття з реєстрації Позивача з місця проживання, а тому Позивач проживав за іншою адресою, листи від контролюючого органу не отримував.

Також представник Позивача вважає обґрунтованими висновки суду щодо відсутності факту прощення боргу, оскільки було наявне відступлення права вимоги.

Крім того, представник Позивача наполягає на дотриманні строків звернення до суду з цим позовом, оскільки спірні ППР були отримані лише 30.11.2021 та з огляду на трирічний строк на оскарження, передбачений ПК України.

6. У судовому засіданні представниця Апелянта підтримала доводи, зазначені в апеляційній скарзі, разом з тим, просила змінити її прохальну частину, а саме: просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов - залишити без розгляду.

Крім того, представниця Апелянта зазначала, що суд першої інстанції не розглянув по суті клопотання про залишення позову без розгляду, чим порушив норми процесуального права та просила суд апеляційної інстанції таке клопотання задовольнити.

Представник Позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання Апелянта про залишення позову без розгляду. Зазначив, що зі спірними ППР представник Позивача був ознайомлений лише 30.11.2021, а тому строк звернення до суду з цим позовом дотриманий. Наполягав на застосуванні саме 1095-денного строку на оскарження податкових повідомлень-рішень, передбаченого Податковим кодексом України.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи учасників справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що клопотання про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.05.2007 між Товариство з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» та гр. України ОСОБА_1 було украдено іпотечний договір №МRTG-23/S.

Предметом іпотеки за цим Договором є квартира АДРЕСА_2 .

Згідно з вимогою про усунення порушень від 02 березня 2017 вих.№USB/54 АТ «Укрсоцбанк» повідомив ОСОБА_1 про необхідність у 30-денний термін здійснити погашення заборгованості за кредитним договором, а також особа попереджена про намір кредитора звернути стягнення на предмет іпотеки через суд чи через вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки.

Також судом першої інстанції встановлено, що АТ «Укрсоцбанк» у 4 кварталі 2017 року проведено операцію звернення стягнення на предмет іпотеки, який виступає забезпеченням виконання зобов`язань за Кредитним договором позичальника ОСОБА_1 та операції з прощення (анулювання) даній фізичній особі за власник рішенням суми залишку боргу за Кредитним договором позивальника до закінчення строку позовної давності. Інформацію включено до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), а саме: нарахований та виплачений дохід з ознакою доходу «126» у вигляді основної кредитної заборгованості прощеної (анульованої) за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у розмірі 4 619 586,12 грн.

Головним управлінням ДФС у м. Києві на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2, п.75, ст. 75, пп.78 1.4 п.78.1 ст.78 та ст. 79 ПК України та наказу ГУ ДФС у м. Києві від 18.02.2019 №2102 було проведено документальну позапланову перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання ним вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманого доходу у вигляді додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, за результатом проведення якої було складено акт перевірки від 14 березня 2019 року за №550/26-15-42-02-30/ НОМЕР_1 .

В акті перевірки було встановлено, зокрема, порушення ОСОБА_1 вимог:

- п. 179.1, ст. 179 ПК України з урахуванням вимог п.п. 49.18.4 п. 19.18 ст. 49 ПК України, не подано до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію про майновий стан і доходи з відповідними додатками за 2017 рік;

- п.п. «а» п. 176.1 п. 176, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 ПК України, не надано до перевірки Книгу обліку доходів і витрат для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу;

- п.п. 168.2.1 п. 168.2. ст. 168 ПК України з урахуванням вимог п.п. «д» п.п 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, не задекларовано річний оподатковуваний дохід за 2017 рік у сумі 4 619 586,12 грн., та не перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в сумі 831 525,50 гривень;

- п.п. 1.2, пп. 1.3 п. 161 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу, не нараховано, не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір за 2017 рік у сумі 69 293,79 гривень.

На підставі вказаного акту перевірки податковим органом 11.04.2019 року прийняті:

- податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування, в т.ч., за штрафними санкціями у розмірі 1 039 406,88 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування;

- податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510,00 грн., з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

- податкове повідомлення-рішення №, відповідно до якого збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачує фізична особа за результатами річного декларування, в т.ч., штрафні санкції у розмірі 86 617, 24 грн.

Також судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів цієї справи, що згідно довідки вих.№86765-23.1 від 05.10.2021 АТ «Альфа-банк», яке є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», наданої позичальнику ОСОБА_1 , судом встановлено, що станом на 22.01.2021 заборгованості за кредитним договором №MRTG-23 від 10 травня 2007 року немає у зв`язку із відступленням права вимоги до ТзОВ «Кредитні ініціативи» на підставі договору факторингу від 28 серпня 2021 року.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Загальні норми процедури судового оскарження в рамках розгляду публічно-правових спорів регулюються КАС України.

Частиною першою статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини третьої статті 123 КАС України, а також згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням доводів учасників справи щодо дотримання Позивачем строку звернення до суду з цим позовом, колегія суддів відзначає, що питання строків звернення до суду як і з попереднім використанням платником податків досудового порядку вирішення спору, так і без застосування зазначеної процедури було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом і станом на сьогодні практика Верховного Суду з цього питання є сформованою і усталеною.

12. Так, 26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №500/2486/19 сформулював правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору.

13. Таким чином, незважаючи на те, що правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові, безпосередньо стосується застосування пункту 56.19 статті 56 ПК України при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження, Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

14. У розвиток зазначеного правового підходу у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

15. Отже, з урахуванням зміни судової практики, платник податків може звернутися до адміністративного суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

16. Таким чином, твердження Позивача та його представника про те, що строк оскарження податкового повідомлення-рішення з урахуванням приписів пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України становить 1095 днів не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не відповідають усталеній судовій практиці.

17. Так, предметом оскарження у справі, що розглядається є податкові повідомлення-рішення від 11.04.2019 №, від 11.04.2019 №, від 11.04.2019 №, від 11.04.2019 №. При цьому, як зазначає представник Позивача у позовній заяві та у відзиві на апеляційну скаргу, а також підтвердив у судовому засіданні, про існування спірних податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 достеменно було відомо 30.11.2021 після ознайомлення його представника з матеріалами судової справи №640/25254/21 /т.1 а.с.43-34/.

18. Разом з тим, позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування зазначених податкових повідомлень-рішень ним підписаний 15.03.2023 та зареєстрований Київським окружним адміністративним судом 16.03.2023 за вхідним № 7692, тобто після спливу більш як двох років після їх отримання та більш як одного року з дня остаточного формулювання практики Верховним Судом, що не може бути демонстрацією Позивачем прояву належної зацікавленості щодо їх оскарження, та вчинення юридично значущих дій без зайвих зволікань та свідчить про пропуск строку звернення до суду з цим позовом за відсутності поважних причин такого пропуску. Не зазначено таких причин і під час перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного оскарження.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 15.07.2024у справі №440/3740/23.

19. Водночас, у судовому засіданні представник Позивача про наявність у ОСОБА_1 будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом не повідомив та не просив суд поновити такий строк. Натомість наполягав на його дотриманні та необхідності застосування приписів пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України, а не абзацу першого частини другої статті 122 КАС України.

20. Отже, підстав неможливості своєчасного звернення до суду з зазначеними вимогами апеляційним судом не встановлено, а тому відсутні правові підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

21. Окрім того, колегія суддів встановила, що під час розгляду цієї справи у суді першої інстанції Відповідачем було подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку на оскарження спірних податкових повідомлень-рішень.

22. Втім, процесуальне рішення за наслідками розгляду такої заяви у матеріалах справи відсутнє, що дозволяє апеляційному суду стверджувати, що суд не надав оцінки доводам Відповідача щодо порушення Позивачем строків звернення до суду з цим позовом та не прийняв обґрунтоване рішення по суті такої заяви.

23. Так, колегія суддів приходить до висновку, що таке порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, а тому є підставою для задоволення його скасування згідно абз. 2 ч.2 ст. 317 КАС України, а позовні вимоги залишенню без розгляду.

24. Разом з тим, колегія суддів зазначає про відсутність правових підстав для врахування зміни Апелянтом прохальної частини апеляційної скарги, оскільки у відповідності до частини першої статті 303 КАС України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження, обґрунтувавши необхідність таких змін чи доповнень. Отже, Апелянтом пропущено строк реалізації його права на зміну чи доповнення апеляційної скарги.

25. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявленого ГУ ДПС у м. Києві клопотання про залишення позовної заяви без розгляду та наявність правових підстав для його задоволення.

26. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

27. Відповідно до частини першої статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У частині третій статті 123 КАС України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

28. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позовної заяви без розгляду підлягає задоволенню, у зв`язку з чим апеляційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві підлягає задоволенню частково, Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року - скасуванню, а позов - залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Головного управління ДПС у м. Києві про залишення позову без розгляду - задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року - скасувати та ухвалити постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві, третя особа АТ «Сенс-Банк» про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 березня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев