Справа № 160/31438/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Савченка А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
26 листопада 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу відмови у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у спосіб, визначений Порядком №560, прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 9 частини 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 24.09.2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно з п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За результатом розгляду заяви позивача протоколом від 02.10.2024р. №18 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки, у зв`язку з тим, що військовозобов`язаний в заяві не зазначив про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними. Будь-яких інших підстав для відмови у наданні відстрочки від призову під час розгляду заяви комісією не встановлено. Вважає рішення комісії протиправним, яке суперечить вимогам закону та порушує його права, тому просить задовольнити позовні вимоги.
26 листопада 2024 року позивачка звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить:
- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти будь-які дії щодо переміщення ОСОБА_1 до військової частини з метою проходження військової служби в Збройних Силах України та щодо вручення йому мобілізаційного розпорядження до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі щодо оскарження дій (бездіяльності) щодо мобілізації та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 р. у заяві ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.
Крім того, цією ухвалою зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 :
- надати до суду копію заяви позивача від 26.09.2024 року про отримання відстрочки від мобілізації та доданих до неї документів (за наявності), копію рішення, прийнятого за результатами її розгляду та інформацію про дату та спосіб повідомлення заявника про таке рішення, з підтвердженням відповідними доказами.
19 грудня 2024 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що комісія відмовила через відсутність підтвердження, що немає інших осіб, зобов`язаних здійснювати догляд. Представлені медичні документи не є достатніми для визнання необхідності постійного догляду. Відповідач вважає позов безпідставним та просить суд відмовити у його задоволенні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 р. витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 копію рішення, прийнятого за результатами розгляду заяви позивача та протокол від 02 жовтня 2024року №18.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Судом встановлено, що 24.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
У зазначеній заяві позивач зазначив відстуність: інших працездатних членів сім?ї, які зобов?язані та можуть здійснювати постійний догляд за батьком чи матір?ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених у пункті 9 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; інших осіб, які не є військовозобов?язаними та відповідно до закону зобов?язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; інших членів сім?ї першого (першого та другого) ступеня споріднення особи з інвалідністю І або ІІ групи, зазначеної у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізації".
Відповідно до витягу із протоколу від 02 жовтня 2024 року № 18 при ІНФОРМАЦІЯ_4 розглянуто заяву ОСОБА_1 . Комісіює вирішено: : відмовити у наданні відстрочки, оскільки військовозобов`язаний в заяві не зазначив про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати ОСОБА_3 , а також не надано документи про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати останнього, а саме: щодо дружини особи з інвалідністю (батька заявника).
Вважаючи протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон № 2232-ХІІ).
Згідно з ч. ч. 1, 2статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент подання цієї позовної заяви строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статтею 23 Закону № 3543-XII.
Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду.
Водночас, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі Порядок № 560; в редакції, чинній на момент подання заяви про надання відстрочки) визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Так, відповідно до Додатку № 5 Порядку № 560 документами, які підтверджують право на відстрочку за п. 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII є:
для особи, яка потребує постійного догляду, - довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ;
для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд);
для особи, яка зайнята постійним доглядом за батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дружини (чоловіка), документи, що підтверджують неможливість здійснення постійного догляду дружиною (чоловіком) або іншим працездатним членом сім`ї (висновок медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу іншого працездатного члена сім`ї в постійному догляді або свідоцтво про смерть такого члена сім`ї, або витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, або рішення суду про визнання безвісно відсутнім або рішення суду про оголошення його померлим), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Вказані приписи Постанови № 560 повністю узгоджуються із пунктом 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII та уточнюють, які саме документи має подати військовозобов`язаний, задля реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації.
Із системного аналізу норми пункту 9 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII слідує, що така визначає різні групи осіб за якими може здійснювати догляд військовозобов`язаний та набувати право на відстрочку.
Такими особами є зокрема:
1) хвора дружина (чоловік) військовозобов`язаного, його дитина та/або його батько чи матір;
2) батько чи матір дружини (чоловіка) військовозобов`язаного.
При цьому, нормами Додатку № 5 Постанови № 560 чітко встановлено, які саме документи відносно вказаних вище груп слід надати військовозобов`язаному для отримання відстрочки від призову під час мобілізації.
Тобто, наведені вище приписи як Закону № 3543-XII, так і Порядку № 560 розмежовують як категорії осіб, за якими має здійснювати догляд військовозобов`язаний для отримання права на відстрочку, так і необхідні для цього документи, які він має надати до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Проте, спірним питанням у цій справі є наявність у позивача інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати ОСОБА_3 , а також не надано документи про відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати останнього, а саме: щодо дружини особи з інвалідністю (батька заявника), про що зазначено у витязі із протоколу від 02 жовтня 2024 року № 18 при ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Отже, з протоколу засідання комісії від 02 жовтня 2024 року №18 вбачається, що єдина зазначена підстава для відмови «не вказано відсутність осіб, які не є військовозобов`язаними» та «не надано документів про відсутність дружини особи з інвалідністю».
Так, відповідно до п. Порядку №560 58-1 військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка). Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Як встановлено судом, 24.09.2024р. ОСОБА_1 звернувся до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою, в якій просив оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
У зазначеній заяві позивач зазначив відстуність: інших працездатних членів сім?ї, які зобов?язані та можуть здійснювати постійний догляд за батьком чи матір?ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених у пункті 9 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; інших осіб, які не є військовозобов?язаними та відповідно до закону зобов?язані утримувати осіб, зазначених у пункті 13 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"; інших членів сім?ї першого (першого та другого) ступеня споріднення особи з інвалідністю І або ІІ групи, зазначеної у пункті 14 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізації".
Суд зауважує, що подана заява за своїм змістом повністю відповідає формі заяви, передбаченій у пункті 58 Порядку №560 (додаток 4).
Відтак, на переконання суду, надана позивачем заява містить усі необхідні за приписами Порядку №560 (пункт 58, додаток 4) відомості про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за батьком позивача.
Така форма та зміст заяви свідчать про належне виконання позивачем вимоги законодавства щодо подання відомостей, потрібних для надання відстрочки за пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Таким чином, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 нібито не повідомив та не довів відсутність інших осіб, які не є військовозобов`язаними й мають доглядати за ОСОБА_3 , не підтверджуються матеріалами справи.
Таким чином, рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову за мобілізацією є протиправним, оскільки було ухвалене без врахування вимог законодавства та фактичних обставин, підтверджених позивачем, і позбавило його передбаченого законом права на відстрочку.
З огляду на це позовні вимоги про визнання дій та бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 протиправними та зобов`язання прийняти рішення про надання відстрочки підлягають задоволенню.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову з викладених вище підстав.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.
При цьому, позивач звернувся до суду з однією вимогою немайнового характеру, а тому сума 1211,20 підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Суд зазначає, що позивач має право звернутись із заявою про повернення йому надмірно сплаченого судового збору.
Керуючись ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 255, 260-262 КАС України, суд, -
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене у вигляді протоколу комісії № 18 від 02.10.2024, про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у спосіб, визначений Порядком №560, прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову за мобілізацією на підставі пункту 9 частини 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко