Справа № 592/20057/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р.Справа № 592/20057/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Котенко О.А., вул. Першотравнева, 12, м. Суми, Сумська, 40009, по справі № 592/20057/24

за позовом ОСОБА_1

до Департаменту патрульної поліції

про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 та серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м.Суми із позовом до Департаменту патрульної поліції (далі по тексту відповідач) про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 та серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024, в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА №3257875 від 13.10.2024;

- визнати протиправною та скасувати постанову ЕНА №3257965 від 13.10.2024.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 10 лютого 2025 року у справі №592/20057/24 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Скасовано постанову серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Сумській області Головашовим Сергієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у виді штрафу в розмірі 1190 грн та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Відмовлено в задоволенні позову в частині скасування постанови серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024 у справі про адміністративне правопорушення, яка винесена інспектором взводу №1 роти №2 батальйону УПП в Сумській області Коваленко Станіславом Михайловичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимоги ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 10 лютого 2025 року у справі №592/20057/24 в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачем вказано, що оскаржувані постанови відповідача серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 та серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024 мають нечитабельний вид, чисельні пропуски літер, цифр та знаків, що не дозволяє однозначно інтерпретувати інформацію, зазначену в ній, а також їх складено у відсутність позивача. Окрім того, вказані постанови не відповідають вимога чинного законодавства, складені посадовими особами, які не мають на те повноважень, у зв`язку з чим підтягаються скасуванню.

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимоги ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 10 лютого 2025 року у справі №592/20057/24 в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити нове рішення, яким у цій частині відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідачем вказано, що за приписами пункту 30.2 ПДР заборонено будь-яке закриття номерного знака та номерні знаки повинні відповідати ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування». Відтак, відповідач наполягає на тому, що адміністративна відповідальність водія настає у разі керування транспортним засобом із номерними знаками, закритими в будь-який спосіб, в тому числі і прозорими предметами, що не пов`язується з умовою розпізнавання такого знаку з відстані 20 метрів. За доводами відповідача металева сітка на задньому номерному знаку транспортного засобу Nissan Rogue, номерний знак НОМЕР_1 є стороннім предметом, який не передбачений конструкцією номерного знаку, однак який не ускладнює ідентифікацію номерного знаку. Проте, вказане свідчить про те, що позивач керував транспортним засобом із номерним знакам, який не відповідає вимогам ДСТУ 4278:2019. Окрім того, на місці зупинки транспортного засобу позивач порушення (закритий номерний знак металевою сіткою) не усунув.

На підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення до суду першої інстанції було надано відеозапис зі службового відеореєстратора Xiaomi моделі Yi Car DVR (відеозапис IMG_1905.MP4) та провадження у справі про адміністративне правопорушення на відеозаписах з цифрової нагрудної відеокамери Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471319 (відеозапис сlip-0.mp4) та № 470807 (відеозапис сlip-1.mp4). Вказані докази відповідач вважає достатніми для встановлення складу вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у них докази, обговоривши підстави та доводи апеляційних скарг, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційних скарг позивача та відповідача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постанови серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024, винесеної інспектором взводу №2 роти №3 батальйону УПП в Сумській області ДПП Головашовим Сергієм Володимировичем на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.10.2024 близько 15 год. 59 хв. в м.Суми, вул. Харківська поблизу будинку №40 керував транспортним засобом з номерним знаком закритим сторонніми предметами, а саме металевою сіткою, що ускладнює ідентифікацію буквенно-чисельної комбінації, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR 9471, чим порушив вимоги п.2.9 в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП (а.с.20 том 1).

Згідно з постанови серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024, винесеної інспектором взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Сумській області ДПП Коваленко Станіславом Михайловичем на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за ч.1 ст.126 КУпАП.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 13.10.2024 близько 17 год. 49 хв. в м.Суми, по вул. Харківська поблизу будинку №40, було виявлено та зупинено транспортний засіб Nissan Rogue н.з. НОМЕР_1 , позивач керуючи транспортним засобом не пред`явив у спосіб який дає можливість прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions 471319, 471549, чим порушив вимоги п.2.4 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.21 том 1).

Не погоджуючись з вказаними постановами, позивач звернувся до суду з позовом.

Частково задовольняючи вимоги позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів, які підтверджують правомірність винесення постанови серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанову серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП, слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, відмовляючи у задоволенні іншої частини позову суд першої інстанції виходив з того, що притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП є обґрунтованими, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанова серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (стаття 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно із пунктів 8, 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

За приписами частин першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім того, частиною другою статті 283 КУпАП визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Частиною третьою статті 283 КУпАП встановлюють, що постанова у справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, має містити також відомості, зокрема відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, тоді як в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення посадова особа зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В розумінні статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення покладено на суб`єкта владних повноважень, а відтак у випадку заперечення факту вчинення правопорушення, суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок доказування, в силу вимог частини другої статті 77 КАС України, повинен довести правомірність своїх дій та прийняття відповідних рішень.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, передбачені частинами першою та другою статті 121-3, частинами першою, другою і четвертою статті 126 КУпАП тощо). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

В п. 1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як встановлено з матеріалів справи 13.10.2024 складено дві постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зокрема, одна серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 - за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, а інша серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024 - за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг позивача та відповідача, суд апеляційної інстанції оцінює кожний склад інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення виходячи із наданих до суду доказів та з огляду на відповідні доводи сторін.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2.9в) ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

У відповідності до частини першої статті 121-3 КУпАП визначена адміністративна відповідальність за керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Отже, керування транспортним засобом з номерним знаком закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію створює склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 вбачається, що 13.10.2024 близько 15 год. 59 хв. в м.Суми, вул. Харківська поблизу будинку №40 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом з номерним знаком закритим сторонніми предметами, а саме металевою сіткою, що ускладнює ідентифікацію буквенно-чисельної комбінації, що зафіксовано на відеореєстратор Xiaomi Yi Car DVR 9471, чим порушив вимоги п.2.9 в) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП (а.с.20 том 1).

З відеозапису, наданого відповідачем до матеріалів справи, вбачається, що інспектори поліції після зупинки транспортного засобу, підійшли до позивача, який перебував за кермом, відрекомендувалися, назвали прізвища, посади, пред`явили службові посвідчення, попрохали позивача ОСОБА_1 надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також інспектори поліції повідомили позивача, що номерний знак закритий металевою сіткою, що ускладнює ідентифікацію транспортного засобу.

З іншого відеозапису вбачається, що символи номерного знаку чітко проглядаються з достатньої відстані для ідентифікації транспортного засобу, і сітка не затуляє огляд номерного знаку.

Інших доказів, які б підтверджували, що номерний знак закритий стороннім предметом, що не дає чітко визначити символи номерного знаку, ускладнює ідентифікацію буквенно-чисельної комбінації, як зазначено інспектором поліції в постанові, відповідачем не надані.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відеозаписи зі службового відеореєстратора Xiaomi моделі Yi Car DVR (відеозапис IMG_1905.MP4) та відеозаписи з цифрової нагрудної відеокамери Motorola Solutions моделі Video Badge VB400 VB-440-64-KF-N № 471319 (відеозапис сlip-0.mp4) та № 470807 (відеозапис сlip-1.mp4), є достатніми доказами для висновку про наявність металевої сітки на задньому номерному знаку транспортного засобу, що відповідно вказує на існування складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статі 121-3 КУпАП, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з поданих відеозаписів неможливо встановити присутність на задньому номерному знаку транспортного засобу сторонніх предметів, в тому числі металевої сітки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази того, що будь-який предмет, в тому числі, металева сітка обмежувала чи ускладнювала ідентифікацію буквенно-чисельної комбінації номерного знаку, а відтак приведене свідчить про відсутність доказів на підтвердження правомірності винесення постанови серії ЕНА №3257875 від 13.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Зі змісту постанови серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024 вбачається, що 13.10.2024 близько 17 год. 49 хв. в м.Суми, вул. Харківська поблизу будинку №40, було виявлено та зупинено транспортний засіб Nissan Rogue н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 який не пред`явив у спосіб який дає можливість прочитати та зафіксувати дані, що містяться у посвідченні водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, що було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Motorola Solutions 471319, 471549, чим порушив вимоги п.2.4 а ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.21 том 1).

У відповідності до частини першої статті 126 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 розділу 2 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно пункту 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Отже, законодавець чітко розділив умови пред`явлення для перевірки посвідчення водія.

Із наданого відповідачем до матеріалів справи відеозапису вбачається, що інспектори поліції після зупинки автомобіля пред`явили службові посвідчення, попрохали водія надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач повідомив інспекторів поліції, що це не службове посвідчення поліцейського, і не надав для перевірки посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Пасажирка автомобіля показала поліцейським УПП в Сумській області реєстраційні документи на транспортний засіб та чинний страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач ОСОБА_1 на неодноразову вимогу інспектора поліції не пред`явив посвідчення водія, та документ, що посвідчує особу.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Доводи позивача про те, що дії поліцейських безпідставні, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, в той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог в цій частині.

При цьому, доводи апеляційної скарги позивача про те, що оскаржувану постанову було складено у його відсутність, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки з поданих відповідачем до матеріалів справи відеозаписів з бодікамери поліцейського вбачається, що позивач при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП був присутній.

Зауваження апеляційної скарги позивача про те, що оскаржувана постанова є нечитабельною, колегія суддів вважає недостатньою для визнання її протиправною та скасування, оскільки подані до матеріалів справи копії постанов були виготовлені з копії вказаних постанов, адже за поясненнями відповідача другий примірник винесеної постанови було направлено для примусового виконання, про що вбачається з листа від 19.12.2024 №Х-846-41/38/02-2024 (а.с. 157 том 2).

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що працівник поліції йому не надав службове посвідчення встановленого зразка, колегія суддів зазначає, що з відеозапису з бодікамери поліцейського вбачається, що на вимогу водія працівником поліції було пред`явлено відповідне посвідчення. При цьому, за висновками суду першої інстанції службові посвідчення інспекторів поліції відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2018 №1137 "Про затвердження зразка та технічного опису бланка службового посвідчення з безконтактним електронним носієм", тоді як позивачем в спростування вказаних висновків не наведено жодних доказів.

З приводу доводів апеляційної скарги позивача щодо відсутності у працівників патрульної поліції права на зупинку транспортного засобу, з огляду на відсутність порушення передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, колегія суддів зазначає, що притягнення позивача до відповідальності та накладення стягнення за частиною першою статті 126 КУпАП за одне правопорушення з числа вчинених, є обґрунтованим, навіть коли факт невиконання вимог п.2.9 в) ПДР не знайшов свого підтвердження під час розгляду справи. Вказане підтверджується правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про відсутність повноважень у посадових осіб на складання оскаржуваних постанов, колегія суддів зазначає, що за приписами статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, зокрема, передбачені частиною першою статті 126 КУпАП, в той час як від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до «Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» створено як юридичну особу публічного права - Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції.

Згідно із вимогами пункту 1 Розділу І Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України №73 від 06.11.2015, Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції.

У відповідності до пункту 2 Розділу ІІІ приведеного Положення, Департамент патрульної поліції та структурні підрозділи патрульної поліції становлять єдину систему. Структурні підрозділи патрульної поліції підзвітні та підконтрольні Департаменту патрульної поліції.

Отже, Управління патрульної поліції в Сумській області є територіальним підрозділом Департаменту патрульної поліції, а відповідно інспектор взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Коваленко Станіслав Михайлович є посадовою особою органу патрульної поліції, яка в силу приписів статті 222 КУпАП наділена повноваженнями на розгляд справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою статті 126 КУпАП, і накладення адміністративних стягнення.

Виходячи з приведеного вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не дотримано вимог законодавства, у зв`язку з чим наявні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, а отже у постанова серії ЕНА №3257965 від 13.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП, є законною та обґрунтованою.

Підсумовуючи приведене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Інші доводи на, які посилалися заявники апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно частини першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для здійснення нового розподілу судових витрат, з огляду на положення статтю 139 КАС України, у справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.02.2025 по справі № 592/20057/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій