Справа № 600/5122/24-а
Суддя: Сіжук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/5122/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіжук О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» про стягнення податкового боргу та накладення арешту,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної податкової служби в Чернівецькій області звернулось в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» з такими позовними вимогами:

- стягнути кошти з банківських рахунків та готівки в рахунок погашення податкового боргу в сумі 3987862,75 грн, з них 3465219,00 грн до державного бюджету, 522643,75 грн до місцевого бюджету;

- накласти арешт на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, в межах суми податкового боргу в розмірі 3987862,75 грн.

В обґрунтування позовних вимог Головне управління ДПС у Чернівецькій області зазначало, що за відповідачем рахується узгоджений податковий борг на загальну суму 3987862,75 грн. Поряд з цим, у зв`язку з несплатою відповідачем податкового боргу, йому виставлено податкові вимоги форми «Ю1» від 02.09.2008 №1/1036 на суму 5798,79 грн, форми «Ю2» від 22.10.2008 №2/1200 на суму 12639,02 грн проте, вказані заходи не спричинили погашення податкового боргу відповідачем.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду від 12.11.2024 прийнято позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.01.2025 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» про розгляд справи за позовом Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» про стягнення податкового боргу та накладення арешту в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін відмовлено. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» про поновлення процесуального строку задоволено. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» строк для надання відзиву на позовну заяву та встановлено строк - п`ятнадцять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що підстав для стягнення з відповідача податкового боргу немає, оскільки позивачем порушено приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України, тобто пропущено строк давності податкового боргу протягом якого податковий орган мав можливість здійснювати заходи з погашення податкового боргу платника податків, незалежно від підстав його виникнення, в тому числі звернення до суду з позовом про його стягнення.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій вказав, що позивачем не порушено строки давності податкового боргу, оскільки згідно пункту 1.3. статті 1 ПК України податковий кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюється судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції на момент виникнення правовідносин).

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4, частини другої, пункту 10 частини шостої статті 12, частин першої - третьої статті 257, статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) дану справу, як справу незначної складності, розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» (ідентифікаційний код юридичної особи 02023146) зареєстроване, як суб`єкт господарювання Чернівецькою міською радою 09.11.1993, номер державної реєстрації 591/21. На обліку в ГУ ДПС у Чернівецькій області перебуває з 03.12.1993. Стан платника податків платник податків за основним місцем обліку. Адреса платника податків вулиця Героїв Майдану, 56, місто Чернівці, Чернівецька область, 58001.

Відповідач подав до контролюючого органу:

- податкову декларацію з податку на додану вартість № від 21.03.2016 (звітний період - лютий 2016), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 3464584,00 грн;

- податкову декларацію з податку на додану вартість № від 15.04.2016 (звітний період - березень 2016), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 500,00 грн;

- податкову декларацію з податку на додану вартість № від 21.05.2016 (звітний період - квітень 2016), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 135,00 грн;

- податковий розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки) №575 від 21.01.2011 (звітний період - 2011 рік), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з земельного податку у сумі 9 334,13 грн;

- податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки) №981 від 24.01.2012 (звітний період - 2012 рік), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з земельного податку у сумі 85002,00 грн;

- податковий розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки) №828 від 25.01.2013 (звітний період - 2013 рік), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з земельного податку у сумі 85002,00 грн;

- податковий розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки) № від 24.01.2014 (звітний період - 2014 рік), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з земельного податку у сумі 85002,00 грн;

- податковий розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки) №909377439 від 05.02.2015 (звітний період - 2015 рік), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з земельного податку у сумі 106167,00грн;

- податковий розрахунок з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки) № від 23.03.2016 (звітний період - 2014 рік), в якій самостійно визначило податкове зобов`язання з земельного податку у сумі 152136,62 грн.

Як вбачається з розрахунку податкового боргу за відповідачем рахується податковий борг з:

- податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів згідно податкових декларацій № від 21.03.2016 у сумі 3464584,00 грн; № від 15.04.2016 у сумі 500,00 грн; № від 21.05.2016 у сумі 135,00 грн;

- земельний податок з юридичних осіб згідно податкових декларацій №981 від 24.01.2012 у сумі 85002,00 грн; №828 від 25.01.2013 у сумі 85002,00 грн; податкових розрахунків з плати за землю № від 24.01.2014 у сумі 85002,00 грн; №909377439 від 05.02.2015 у сумі 106167,00грн; №575 від 21.01.2011 у сумі 9334,13 грн; № від 23.03.2016 у сумі 152136,62 грн.

Отже, наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 3987862,75 грн.

Контролюючим органом виставлено та направлено відповідачу податкову вимогу форми вимоги форми «Ю1» від 02.09.2008 №1/1036 на суму 5798,79 грн, форми «Ю2» від 22.10.2008 №2/1200 на суму 12639,02 грн.

Оскільки відповідач у добровільному порядку суму податкового боргу у розмірі 3987862,75 грн не сплатив, Головне управління ДПС у Чернівецькій області звернулось до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

У відповідності до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Статтею 8 ПК України визначено, що в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно з підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.

Статтею 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (пункт 38.1 статті 38 ПК України).

Судом встановлено, за відповідачем обліковується заборгованість на загальну суму 3987862,75 грн, нарахована на підставі податкових декларацій № від 21.03.2016; № від 15.04.2016; № від 21.05.2016; податкових декларацій №981 від 24.01.2012; №828 від 25.01.2013; податкових розрахунків з плати за землю № від 24.01.2014; №909377439 від 05.02.2015; №575 від 21.01.2011; № від 23.03.2016.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Однак, як вбачається із матеріалів справи у визначений в пункті 57.1 статті 57 ПК України строк, відповідачем не сплачено вказаної суми грошових зобов`язань, що свідчить про те, що така заборгованість є узгодженою.

Пунктами 59.1 та 59.5 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як зазначено позивачем у позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, на адресу відповідача направлено податкові вимоги форми «Ю1» від 02.09.2008 №1/1036 на суму 5798,79 грн, форми «Ю2» від 22.10.2008 №2/1200 на суму 12639,02 грн.

Відповідно до пунктів 95.1, 95.2 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 95.3. статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 87.11 статті 87 ПК України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Станом на день розгляду даної справи в суді заборгованість на загальну суму 3987862,75 грн в добровільному порядку відповідачем не погашена, а тому наявні підстави для її стягнення за рішенням суду.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність підстав для стягнення з товариства податкового боргу у зв`язку із закінченням строку стягнення, встановленого пунктом 102.4 статті 102 ПК України, з огляду на наступне.

Згідно пункту 102.4 статті 102 ПК України у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

З аналізу вказаної норми законодавства слід прийти до висновку, що дійсно податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

Водночас з матеріалів справи вбачається, що ухвалю Господарського суду Чернівецької області від 16.11.2011 порушено провадження у справі №5027/1297-б/2001 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань», введено процедуру розпорядженням майном боржника.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 05.09.2024 у справі №5027/1297-б/2001 затверджено звіт арбітражного керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» за результатами дій, вчинених у процедурі санації, припинено процедуру санації Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» та припинено провадження у справі №5027/1297-б/2001.

Таким чином, з 16.11.2011 по 05.09.2024 на Товариство з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» поширювались судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Кодексом України з процедур банкрутства після набрання ним чинності.

Згідно пункту 1.3 статті 1 ПК України (в редакції станом на дату порушення провадження у справі №5027/1297-б/2001 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань») цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми розділу V Закону України «Про банки і банківську діяльність», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Після набрання чинності Кодексу України з процедур банкрутства пункт 1.3 статті 1 ПК України викладено в такій редакції (з 29.05.2020) цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Кодексом України з процедур банкрутства, з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», проведення комплексних перевірок з метою виявлення фінансових рахунків та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

Крім того, згідно частини восьмої статті 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред`явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Частиною восьмою статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Таким чином, на час провадження у справі №5027/1297-б/2001 норми ПК України не поширювалися на правовідносини щодо стягнення з відповідача податкового боргу відповідно до норм ПК України, а тому перебіг строку для стягнення податкового боргу розпочався з 06.09.2024 (наступного дня після припинення провадження у справі №5027/1297-б/2001).

Стосовно посилання відповідача на правові позиції Верховного суду викладені у постановах від 25.02.2020 №1340/5767/18 та від 01.02.2021 №2а-3025/110970, то суд не бере його до уваги, оскільки правові позиції у даних постановах не є тотожними правовідносинам у даній справі, оскільки на відповідача з 16.11.2011 по 05.09.2024 поширювались судові процедури визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Кодексу України з процедур банкрутства.

У даних постановах Верховним Судом надавалась оцінка строку стягнення податкового боргу, проте, за інших обставин, які відмінні від обставин у даній справі.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що позивачем порушено приписи пункту 102.4 статті 102 ПК України, тобто пропущено строк, протягом якого податковий орган мав можливість здійснювати заходи з погашення податкового боргу платника податків, незалежно від підстав його виникнення, в тому числі звернення до адміністративного суду з позовом про його стягнення.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг на загальну суму 3987862,75 грн, який в добровільному порядку не погашений, а тому наявні підстави для його стягнення за рішенням суду.

Стосовно позовних вимог про накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходять в банку, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 94.4 статті 94 ПК України арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Положеннями підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Таким чином, на законодавчому рівні положеннями норм податкового законодавства розрізнені правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

Відповідно до підпункту 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв`язку, суд вважає, що законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але і за наявності підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

В даному випадку, такими правовими підставами (умовами) є саме, або наявність податкового боргу, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З матеріалів справи судом встановлено, що у відповідача відсутнє майно, яке може бути використане як джерело погашення податкового боргу, доказів зворотного відповідачем суду не надано, а тому позовні вимоги в частині накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться у банку в межах суми податкового боргу в сумі 3987862,75 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, оскільки за відповідачем рахується податковий борг відповідачем не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду даної справи не залучались свідки та не проводились експертизи, то відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Державної податкової служби в Чернівецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з банківських рахунків та готівки Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» в рахунок погашення податкового боргу кошти в сумі 3987862 (три мільйони дев`ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 75 копійок, з них: 3465219 (три мільйони чотириста шістдесят п`ять тисяч двісті дев`ятнадцять) гривень 00 копійок до державного бюджету та 522643 (п`ятсот двадцять дві тисячі шістсот сорок три) гривні 75 копійок до місцевого бюджету.

Накласти арешт на кошти та інші цінності Товариства з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань», що знаходяться в банку, в межах суми податкового боргу в розмірі 3987862 (три мільйони дев`ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 75 копійок.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач Головне управління Державної податкової служби в Чернівецькій області (вулиця Героїв Майдану, 200а, місто Чернівці, Чернівецька область, 58603, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44057187).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю будинок торгівлі «Рязань» (вулиця Героїв Майдану, 56, місто Чернівці, Чернівецька область, 58001, ідентифікаційний код юридичної особи 02023146).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна