Справа № 461/56/25
Суддя: Мироненко Л. Д.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/56/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова, у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Курилюк А.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шпакової Т.М.

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому, із урахуванням змінених позовних вимог, просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №00756809 від 28.01.2025 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги мотивує тим, що 11.12.2024 року ОСОБА_2 , здійснював керування належним їй транспортним засобом марки SUZUKI SX4, д.н.з. НОМЕР_1 . Цього ж дня, останній виявив на автомобілі повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 00756809 від 11.12.2024, винесену інспектором з паркування.

Відповідно до вказаного повідомлення інспектором з паркування 11.12.2024 о 15:52:43 у м. Львів, вул. Пстрака Я. було зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу SUZUKI SX4, НОМЕР_2 , а саме зупинку авто в зоні дії знака 3.34 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП.

Позивач вказує, що в подальшому, постановою серії ЛВ №00756809 від 28.01.2025 року, її було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

ОСОБА_1 зазначає, що жодного адміністративного правопорушення не вчиняла. Повідомила, що АДРЕСА_1 , на якій було припарковано належний їй автомобіль є вулицею із двосторонньою організацією руху. При цьому, на вказаній вулиці при в`їзді з вул. Хорватської жодного заборонного знаку не встановлено.

Окрім того, наголосила, що знак 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено» був встановлений на вул. Пстрака, 1 при в`їзді з вул. Шевченка у м. Львові без погодження з Управлінням патрульної поліції у Львівській області ДПП, а отже такий встановлений незаконно.

Додатково зауважила, що інспектором з паркування у постанові не зазначено ідентифікаційні ознаки технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис правопорушення, що є порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП.

У зв`язку з вищенаведеним вважає, що оскаржувана постанова була складена з порушенням вимог чинного законодавства. Просить позов задовольнити, скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі.

Рух справи в суді.

02.01.2025 року ОСОБА_2 звернувся до Галицького районного суду м. Львова з адміністративним позовом до Управління безпеки та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.01.2025 року вказаний адміністративний позов було залишено без руху.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 13.01.2025 року, у зв`язку із поданням позивачем заяви про усунення недоліків, судом було відкрито провадження у справі.

07.02.2025 року від ОСОБА_2 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій останнім було замінено відповідача на Департамент мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради.

Ухвалою суду від 13.02.2025 року було витребувано у відповідача належним чином завірену копію постанови про накладення адміністративного стягнення, складену на підставі повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00756809 від 11.12.2024 року.

Ухвалою суду від 20.03.2025 року в порядку ст. 48 КАС України було замінено первісного позивача ОСОБА_2 на належного ОСОБА_1 . Залучено до участу у справі у якості третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Позиція сторін по справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Зазначила, що позивача, як власника транспортного засобу, було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП. Вказала, що транспортний засіб позивача знаходився в зоні дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено", що не відповідає вимогам п.8.4в і п. 3.34 розділу 33 ПДР. Наголосила, що вказаний знак на вул. Пстрака, в районі будинку 1-2 у м. Львові було правомірно встановлено відповідно до рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху від 28.07.2023 року. Також, на виконання вимог ст. 283 КУпАП у оскаржуваній постанові зазначено відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення. Ідентифікатором доступу до зображень матеріалів фотофіксації адміністративного правопорушення, розміщених на офіційному веб-сайті http://inspector.lviv.ua/, є державний номерний знак транспортного засобу та серія та номер повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. Додатково вказала, що переконання позивача про незаконність та самовільність встановлення дорожнього знаку не є підставою для невиконання його вимог.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав та просив такий задовольнити.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що постановою про накладання адміністративного стягнення серії ЛВ № 00756809 від 28.01.2025 року, складеною інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Ніколайчуком Г.О., ОСОБА_1 , як власника транспортного засобу, було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 гривень. У постанові зазначено, що 11.12.2024 року о 15 год. 52 хв. водієм транспортного засобу SUZUKI SX4, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Пстрака, 1, чим порушено вимоги пункту 3.34 (знак «Зупинку заборонено» розділу 33 Правил дорожнього руху.

Відповідно до квитанції № 9363-9444-3004-5201 від 18.12.2024 року ОСОБА_2 (чоловіком позивача ОСОБА_1 , який фактично керував автомобілем) на виконання повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00756809 від 11.12.2024 року було сплачено 170 грн. штрафу.

З відповіді Шевченківської районної адміністрації від 31.12.2024 року на інформаційний запит ОСОБА_2 вбачається, що встановлення з лівої та правої сторони дорожніх знаків 3.34 «Зупинка заборонена» на вул. Пстрака при заїзді з вул. Шевченка у м. Львові відбулось відповідно до рішення міської комісії з безпеки дорожнього руху від 28.07.2023 протокол № 8 нa пропозицію ЛКП «Львівавтодор» (для забезпечення двостороннього руху).

Згідно з відповіддю заступника начальника Управління безпеки та вуличної інфраструктури ЛМР від 17.12.2024 року підстав для закриття провадження, розпочатого за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЛВ № 00756809 від 11.12.2024 року немає. Роз`яснено заявнику ОСОБА_2 право оскаржити постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення до районного, районного у місті, міського суду.

Відповідно до відповіді заступника начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції № 177зі/41/12/02-2024 звернень щодо погодження встановлення дорожніх знаків 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Пстрака (при в`їзді із вул. Шевченка) у м. Львові на адресу УПП у Львівській області ДПП не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 цього Закону, організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів інформаційно-телекомунікаційних та автоматизованих систем керування та нагляду за дорожнім рухом відповідно до правил і нормативів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів, районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, організація дорожнього руху на території міста і району згідно з відповідними генеральними планами, проектами детального планування та забудови населених пунктів, автоматизованих систем керування дорожнім рухом, комплексних транспортних схем і схем організації дорожнього руху та з екологічно безпечними умовами.

Частинами 1, 2 статті 27 Закону України «Про дорожній рух» та положень пункту 1.10 Правил дорожнього руху України передбачено, що організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, в населеному пункті, здійснюється органом місцевого самоврядування на основі схем організації дорожнього руху.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.09.2020 у справі № 133/532/17 сформував наступний висновок. За приписами Закону України «Про дорожній рух» дорожні знаки встановлюються відповідно до Правил дорожнього руху та повинні відповідати проекту та схемі організації дорожнього руху, які погоджені із відповідними підрозділами Національної поліції. До вказаних проектів і схем за приписами відповідних підрозділів Національної поліції можуть бути внесені зміни та доповнення.

Отже, встановлення дорожніх знаків та як наслідок зміна схеми організації дорожнього руху органом місцевого самоврядування повинно бути погоджено із відповідними підрозділами Національної поліції.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до пункту 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із пунктом 8.4 «в» ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 ПДР заборонним дорожнім знаком 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Як слідує з оскаржуваної постанови позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Частиною 1 статті 122 КУпАП визначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем надано суду фотокопії, відповідно до яких зафіксовано зупинку транспортного засобу марки SUZUKI SX4, д.н.з. НОМЕР_1 у зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР по вул. Пстрака, 1 у м. Львові.

Разом з тим, судом встановлено та відповідачем не заперечувалось, що вул. Пстрака у м. Львові є вулицею із двосторонньою організацією руху, в`їзд на яку можливий як з вул. Шевченка так і з вул. Хорватської.

При цьому, із загальнодоступних джерел мережі Інтернет та наявних в матеріалах справи фотокопій вбачається, що при в`їзді на вул. Пстрака із вул. Хорватської жодних забороняючих знаків, в тому числі знаків 3.34 ПДР України не встановлено.

Відтак, дорожні знаки 3.34 (зупинка заборонена) були встановлені на вул. Пстрака лише при заїзді на вказану вулицю із вул. Шевченка у м. Львові.

Стороною відповідача не доведено, що позивачем було здійснено в`їзд на вул. Пстрака саме із вул. Шевченка у м. Львові, а відтак що остання мала об`єктивну можливість побачити та виконати вимоги знаку 3.34 ПДР України «Зупинку заборонено».

Крім того, на переконання суду, розміщення забороняючих дорожніх знаків на вулиці з двостороннім рухом тільки на одному в`їзді на неї, створює невизначеність для учасників дорожнього руху.

Об`єктивно склалося, що зупинка і стоянка транспортних засобів при в`їзді на вищевказану вулицю із вул. Хорватської є дозволеними і правомірними, а при в`їзді з вул. Шевченка такими, що порушують ПДР України.

Також позивач вказує на те, що дорожній знак 3.34 розташований з порушенням ПДР України, державних стандартів та Законів України, а тому немає підстав його виконувати.

Зокрема, у матеріалах справи наявний лист заступника начальника Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Струка В. № 177зі/41/12/02-2024, у якому зазначено, що на адресу УПП у Львівській області ДПП не надходило звернень щодо погодження встановлення дорожніх знаків 3.34 «Зупинку заборонено» по вул. Пстрака у м. Львові.

Доказів того, що встановлення вказаного дорожнього знаку погоджено із відповідним підрозділом Національної поліції матеріали справи не містять і у ході судового розгляду представником відповідача представлено не було.

Таким чином, безпідставне встановлення наказного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» ПДР суперечить (не відповідає) схемі організації дорожнього руху, затвердженій органом місцевого самоврядування та погодженій із відповідним підрозділом Національної поліції, що є порушенням вимог Закону України «Про автомобільні дороги», Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не може свідчити про порушення позивачкою ПДР та бути підставою для притягнення її дo адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, що дає підстави для висновку, що суб`єктом владних повноважень не доведено правомірності дій/рішень.

Суд також враховує, що правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року у справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року у справі №524/5536/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини позивача і вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа закриттю, тому позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при звернення до суду з позовом було сплачено 605,60 грн. судового збору.

Відтак, з огляду на задоволення позовних вимог з відповідача Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради необхідно стягнути на користь позивача понесені нею та документально підтверджені витрати на оплату судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов, - задоволити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЛВ №00756809 від 28 січня 2025 року, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути із суб`єкта владних повноважень - Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2025 року

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, адреса: пл. Ринок, 1, м. Львів, 79008, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Мироненко Л.Д.