Справа № 520/22451/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

26 березня 2025 р. справа № 520/22451/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХПОЛИВ» (вул. Кричевського, буд. 35, кв. 15, 16, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61183, ) до Харківської митниці (утворена на правах відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, код ) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «САНТЕХПОЛИВ» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2024/000450/2 від 16.07.2024;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000542.

Ухвалою від 19.08.2024 Харківським окружним адміністративним судом (суддя Владислав Єгупенко) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 27.11.2024 (підстава проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи - закінчення терміну повноважень) справа розподілена до провадження судді Олексія Котеньова.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду зі стадії підготовчого провадження.

В обґрунтування позову позивач вказав, що надані до митного оформлення документи містять повні і достовірні відомості про митну вартість товару і не містять жодних розбіжностей, тому виключають будь-які які сумніви у заявленій митній вартості.

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що спрацювання ризиків АСАУР вже свідчить про наявність обґрунтованого сумніву та є підставою для витребування додаткових документів, то логічно послідовним є твердження про те, що неподання декларантом на запит митного органу жодних додаткових документів свідчить про те, що обґрунтований сумнів митниці у правильності обрання методу визначення митної вартості та правильності її обчислення не був усунутий, що, в свою чергу, виключає можливість для митного органу визнати заявлену декларантом митну вартість.

Інші заяви по суті спору учасники не подавали.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що16.07.2024 року до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ТОВ «САНТЕХПОЛИВ» () була подана електронна митна декларація (далі ЕМД) № 24UA30U8 на товар №1: «Фітинги для труб ітрубок з чорних металів литі,з ковкого чавуну….» код згідно з УКТ ЗЕД , на товар №3 «Фітинги для труб і трубок з чорних металів з нанесеною різьбою для систем поливу...» код згідно з УКТ ЗЕД , що надійшли на адресу ТОВ «САНТЕХПОЛИВ» за зовнішньоекономічним контрактом з підприємством «HEBEI MAIDA SUPPLY CHAIN MANAGEMENT Co., Ltd», Китай.

На підтвердження заявленої в цій митній декларації інформації, зокрема, митної вартості товару разом із декларацією позивачем подано документи: Контракт № 1-24 від 08.04.2024; Специфікація № 1 від 08.04.2024 до Контракту № 1-24 від 08.04.2024; Рахунок-фактура № 0804/24-01 від 08.04.2024; Пакувальний лист № 1 від 25.04.2024; Коносамент від 25.04.2024 №QDSE24040040 - № 237027140; Залізнична накладна №22591 від 03,07,2024; Декларація Т-1 №24PL322080NS6SH5G9 від 26.06.2024; Сертифікат про походження товару 24С4401А1241/10022; Товарно-транспортну накладну № від 12.07.2024; Платіжна інструкція в іноземній валюті № 56 від 15.04.2024 (про оплату товару); Рахунок на оплату транспортно-експедиторських послуг № 2158 від 10.07.2024; Платіжна інструкція № 619 від 12.07.2024 (про оплату транспортно- експедиторських послуг); Прейскурант заводу виробника № б/н від 08.04.2024; Договір №00650/24 від 25.04.2024 про транспортно-експедиторське обслуговування; Сертифікат якості № 2504001 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504002 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504003 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504004 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504005 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504006 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504007 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504008 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504009 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504010 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504011 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504012 від 25.04.2024; Сертифікат якості № 2504013 від 25.04.2024.

За вищевказаною ЄМД автоматизованою системою управління ризиками в напрямку контролю правильності визначення митної вартості товару було згенеровано форми митного контролю за кодами 105-2 (Контроль правильностi визначення митної вартостi товарiв) «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару, за кодом: 106-2: Витребувати у декларанта документи, що підтверджують митну вартість товарів.

16.07.2024 посадовою особою митного поста «Барабашово» до спецпідрозділу митниці (Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД) був направлений запит № 556 щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів № 1,3 за ЕМД №24UA30U8 від 16.07.2024.

Позивачем для підтвердження заявленої ним митної вартості товару додатково було надано до митного органу експортну декларація країни відправлення №00092795. Також листом б/н від 16 липня 2024 року митний брокер Позивача повідомив Харківську митницю про подання всіх інших документів, необхідних для визначення митної вартості товару, разом із митною декларацією № 24UA30U8 від 16.07.2024.

Рішенням про коригування митної вартості товару №UA807000/2024/000450/2 від 16.07.2024 Харківською митницею відмовлено ТОВ «САНТЕХПОЛИВ» у митному оформленні Товару.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000542 від 16.07.2024.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає таке.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України (далі - МКУ) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення (далі - АСМО Інспектор).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані положення МКУ кореспондуються з положеннями частини 2 статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року про те, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, вартості.

Згідно з Угодою про застосування статті VII ГАТТ первинною основою для митної вартості за цією Угодою є "контрактна вартість", визначена в статті 1.

При цьому статтю 1 необхідно розглядати разом зі статтею 8, яка передбачає, inter alia, коригування ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті у випадках, коли певні конкретні елементи, які вважаються такими, що формують частину вартості для митних цілей, припадають на покупця, але не включені до ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за імпортовані товари.

Частиною 2 статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (далі - ГАТТ) визначено, що оцінка імпортованого товару повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, під якою слід розуміти ціну за якою такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умови повної конкуренції.

Згідно із статтею 51 МКУ, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МКУ. Загальні положення щодо митної вартості товарів та методів її визначення встановлені в розділі III МКУ.

Відповідно до частини 4 статті 58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України - є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, серед інших: витрати, понесені покупцем: комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Статтею 52 МКУ декларанта або уповноважену ним особу, які заявляють митну вартість товару, зобов`язано в тому числі подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

У випадках, передбачених МКУ, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МКУ).

Частиною 2 статті 53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом у відповідності до ст. 54 МКУ, під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Процедура контролю за правильністю визначення митної вартості товарів здійснюється відповідно до Угоди про застосування статті VII ЕАТТ, розділу III Митного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 01.07.2021 № 476 (далі - Методичних рекомендацій №476), та поданих до митного оформлення документів.

За результатами оцінки ризику у конкретному випадку переміщення товарів та транспортних засобів через митний кордон України, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиками, що здійснюється відповідно до статті 337 МКУ, митні органи обирають форми та обсяг митного контролю. При цьому формується перелік митних формальностей, визначених за результатами застосування інструментів з управління ризиками. Форми та обсяги контролю, визначені в Переліку митних формальностей за результатами застосування СУР, виконуються посадовими особами митниці (митних постів) при проведенні митного контролю з урахуванням виду митної формальності та повідомлення до митної формальності, а також відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють порядок проведення митного контролю та/або митного оформлення товарів, транспортних засобів.

Відповідно до частини 4 статті 320 МКУ форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункту 2 частини першої цієї статті, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається.

У частині контролю за митною вартістю товарів такими митними формальностями є різні форми перевірки документів та матеріалів.

Відповідно до глави 2 Методичних рекомендацій № 476 робота посадових осіб з аналізу, виявлення та оцінки ризиків здійснюється, серед іншого, шляхом: перевірки повноти інформації, що міститься у документах, які подаються до митного оформлення; перевірки товаросупровідних документів щодо наявності достатнього опису товарів, що декларується, їх кількості, ціни за одиницю товару та загальної вартості; ідентифікації цих даних з товарами, що подаються до митного оформлення; перевірки документів, що місять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування; перевірка документів, що містять відомості про страхування; перевірки включення/не включення складових митної вартості; перевірки наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість; вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості; порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено; перевірки та аналізу документів, додатково поданих митному органу декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до ст.53 МКУ; порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення Інспектор.

При цьому, згідно глави 5 Методичних рекомендацій № 476 спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби та інформація, отримана з мережі Інтернет, можуть використовуватися як джерела інформації під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків.

Системний аналіз вищенаведених норм права свідчить про те, що виявлені митницею розбіжності у поданих до митного оформлення документів правомірно зумовили початок процедури митних консультацій.

Статтею 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 1) у випадках, встановлених МКУ, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

2) у випадках, встановлених МКУ, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Оскільки документи, подані на виконання частини 2 та 3 статті 53 МКУ містили розбіжності, декларанта було зобов`язано надати додаткові документи на виконання частини 3 та 4 статті 53 МКУ.

Оцінюючи підстави для прийняття оскаржуваних рішень, суд встановив таке.

Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «САНТЕХПОЛИВ» (надалі - Позивач, ТОВ «САНТЕХПОЛИВ») (м. Харків, Україна) у якості Покупця та HEBEI MAIDA SUPPLY CHAIN MANAGEMENT CO., LTD (провінція Хебей, Китайська Народна Республіка) у якості Продавця було укладено Контракт № 1-24 від 08 квітня 2024 року (надалі - Контракт № 1-24).

Відповідно до пункту 1.1 Контракту № 1-24 Продавець зобов`язується продавати, а Покупець - приймати і оплачувати Товар в порядку і на умовах, визначених Контрактом.

Згідно з пунктом 1.2 Контракту № 1-24 Товар за цим Контрактом поставляється окремими партіями. Найменування, асортимент, кількість, ціна і загальна вартість партії Товару вказуються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною Контракту.

Відповідно до пункту 3.1 Контракту № 1-24 Сторони визначають умови оплати партії Товару у Специфікаціях до цього Контракту.

Згідно з пунктом 4.2 Контракту № 1-24 поставка партій Товару здійснюється на умовах, вказаних у Специфікаціях до цього Контракту.

На виконання умов Контракту № 1-24 сторонами було укладено Специфікацію № 1 від 08 квітня 2024 року (надалі - Специфікація № 1), відповідно до якої сторонами було погоджено найменування, асортимент, кількість, ціну і загальну вартість партії Товару, умови поставки і умови оплати.

Відповідно до наведеної Специфікації №1 Продавець зобов`язувався поставити, а Покупець прийняти та сплатити за чавунну продукцію (футорки, заглушки, трійники, відводи, розбірні з`єднання) та сталеву продукцію (муфти) в асортименті загальною вартістю 42 481,70 Доларів СІНА не пізніше 50 календарних днів з моменту здійснення повної передоплати на умовах доставки CFR (Порт Гданськ, Польща) на основі правил ІНКОТЕРМС в редакції 2020.

Відповідно до платіжної інструкції в іноземній валюті № 56 від 15.04.2024 Покупець (ТОВ «САНТЕХПОЛИВ») сплатив на рахунок Продавця (HEBEI МАША SUPPLY CHAIN MANAGEMENT CO., LTD) 42 481,70 Доларів США як передплату за наведеними вище Контрактом № 1-24 та Специфікацією № 1.

25 квітня 2024 року Продавець доставив товар у порт відправки Xingang, де від був в той же день завантажений у контейнер MSKU7558643 та було складено Коносамент № QDSE24040040 (номер домашнього (гостьового) коносаменту) з присвоєнням номеру мастер (лінійного) коносаменту № 237027140.

23 липня 2024 року контейнер MSKU7558643 з вантажем прибув у порт прибуття - GDANSK (Gdansk Baltic HUB Terminal), та наступного дня вивантажений з судна. Таким чином, Продавцем було виконано свої зобов`язання по поставці товару на умовах доставки CFR (Порт Гданськ, Польща).

Між ТОВ «САНТЕХПОЛИВ» у якості Клієнта та ТОВ «ФЕЙРЛОДЖІКС» у якості Експедитора було укладено Договір №00650/24 про транспортно-експедиторське обслуговування від 25 червня 2024 року (надалі - Договір №00650/24).

Відповідно до пункту 1.1 Договору №00650/24 предметом цього Договору є надання Експедитором Клієнту послуг з транспортно-експедиторського обслуговування (ТЕО) експертних, імпортних, транзитних та інших вантажів Клієнта, в тому числі з організації перевезень різними видами транспорту, перевалки у портах та надання інших узгоджених Сторонами послуг.

Відповідно до підпунктів 2.1.4 та 2.1.5 пункту 2.1 Договору №00650/24 у межах цього Договору Експедитор має право представляти інтереси Клієнта у взаємовідносинах з перевізниками, портами, іншими організаціями, залучати для виконання своїх обов`язків за Договором третіх осіб.

Відповідно до умов Договору №00650/24 шляхом надання Клієнтом заявки та виставлення Експедитором рахунку на оплату № 2158 від 10.07.2024, де вартість транспортно-експедиційного обслуговування по доставці контейнеру MSKU7558643 з порту Гданськ у Польщі до складу ТОВ «САНТЕХПОЛИВ» у м. Харкові склала 134 004,61 грн, в т.ч. ПДВ - 9 512,11 грн. У наведеному рахунку зазначені окремо транспортно-експедиційне обслуговування за межами митної території України та на території України.

У подальшому контейнер MSKU7558643 із порту Гданськ був доставлений до міста Славкув (Польща) та залізничним транспортом через пункт пропуску Хребушев-Ізов івирушив до селища Клевань (Україна), де товар був перевантажений на автомобільний транспорт та доставлений до митного посту «Барабашово». Відповідно до укладеного між ТОВ «САНТЕХПОЛИВ» та ТОВ «АВТО ТЕРМІНАЛ СЕРВІС» Договору № 783 про надання послуг в місці доставки товарів (договір приєднання) від 15.01.2024 року та рахунку на оплату № 7025 від 17.07.2024 року сплатило 1 775,00 грн за розміщення ТЗ на дві доби на митному посту «Барабашово».

Щодо відсутності транспортного договору транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту від 25.04.2024 №QDSE24040040 та відсутність банківського/платіжного документа, що підтверджує факт оплати, згідно коносаменту від 25.04.2024 №QDSE24040040.

Сторонами Контракту № 1-24 відповідно до пункту 4.2 його умов у Специфікації № 1 було визначено умови поставки - CFR (порт Гданськ, Польща) на основі правил ІНКОТЕРМС в редакції 2020.

За офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року) CFR (Cost and Freight) «Вартість і фрахт» означає, що продавець зобов`язаний сплатити витрати та фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення, але ризик втрати або ушкодження товару, а також ризик будь-якого збільшення витрат, що виникають після переходу товаром борту судна, переходить з продавця на покупця в момент переходу товару через поручні судна в порту відвантаження. За умовами CFR на продавця покладаються обов`язки щодо митного очищення товару для експорту.

Отже, поставка товару на умовах CFR (порт Гданськ, Польща) (ІНКОТЕРМС 2020) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати на транспортування товару до порту призначення (фрахт), тому при визначенні митної вартості вони не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

З урахуванням наведеного, відсутність транспортного договору щодо морського перевезення згідно коносаменту від 25.04.2024 №QDSE24040040 та відсутність банківського/платіжного документа, що підтверджує факт оплати, згідно вказаного коносаменту, не може бути покладена в основу висновку митного органу про те, що позивачем не підтверджено заявлену фактурну вартість товарів за ВМД № 24UA30U8 від 16.07.2024.

Такі аргументи позову у відзиві відповідачем не спростовано.

Щодо аргументів митного органу, що витрати на навантаження повинні включатися до вартості товару, але дана складова митної вартості не була врахована, (тобто можливо не включено всі складові митної вартості).

Як вже зазначалося, сторони на основі правил ІНКОТЕРМС в редакції 2020 визначили, що поставка товару відбувається на умовах CFR (порт Гданськ, Польща).

Згідно з офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року) умови поставки CFR (Cost and Freight) «Вартість і фрахт» означають, що продавець зобов`язаний сплатити витрати, зокрема, пов`язані із навантаженням.

Отже, поставка товару на умовах CFR (порт Гданськ, Польща) (ІНКОТЕРМС 2020) передбачає, що у фактурну вартість товару вже включені витрати на навантаження товару, тому при визначенні митної вартості вони не додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Щодо твердження відповідача у спірному рішення про те, що в експортній декларації №00092795 зазначено коносамент №237027140, який не надано до митного оформлення, а також не надано/відсутній коносамент №237027140, що зазначений в декларації Т-1 №24PL322080NS6SH5G9 від 26.06.2024, зазначаємо наступне.

Позивачем було надано митному органу коносамент від 25.04.2024, у якому зазначені наступні номери, а саме: номер документа (Document Number): 237027140; номер коносаменту (B/L Number (Bill of Lading Number): QDSE24040040.

Суд зазначає, що лінійний коносамент видається судноплавною компанією або від її імені та покриває перевезення на судах, що курсують за регулярними маршрутами відповідно до встановленого і опублікованого розкладу. Отримувачу вантажу лінійний коносамент не надається. Натомість, для отримувача вантажу видається домашній коносамент, тобто той коносамент, який він отримує від експедитора разом з вантажем, та у подальшому пред`являє до митного органу для попереднього митного очищення товару.

Обидва зазначені номери відносяться до одного документа - коносаменту від 25.04.2024, проте мають різне значення.

Номер документа (Document Number) 237027140 - це номер мастер (лінійного! коносаменту, який відправленню присвоює компанія-перевізник Maersk. За вказаним номером 237027140 на весайті компанії Maersk за посиланням https://www.maersk.com/trackmg/237027140 можна здійснити відстеження шляху вказаного відправлення (інформація з вебсайту Maersk додається).

Номер коносаменту (B/L Number (Bill of Lading Number) QDSE24040040 - це номер домашнього (гостьового! коносаменту, який відправленню присвоює компанія-агент Seagull Cargo logistics со.,ltd, яка має прямий агентський договір з компанією-перевізником Maersk, та має «заброньовані» за нею вантажні місця на контейнерному судні.

Недоліки в оформленні коносамента не можуть слугувати виключною підставою для коригування митної вартості товарів.

Щодо аргументів митного органу в оскаржуваному рішенні на відсутність заявки на транспортно-експедиційні послуги згідно п. 1.2 договору від 25.06.2024 №.00650/24, відсутність посередницького договору між експедитором та перевізником, що зазначений у ТТН № від 12.07.2024.

Так, відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості (стосовно Графи 20), затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 за № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за І кілометр маршруту.

Таким чином, надані декларантом відповідачу довідка про транспортно-експедиційні витрати №Н07/2 від 11.07.2024 та рахунок на оплату транспортних послуг № 2158 від 10.07.2024, які містять реквізити сторін, суму платежу та перелік наданих документів, підтверджують розмір витрат на транспортно-експедиційні послуги.

Щодо копії митної декларації країни відправлення, суд зазначає, що такий документ не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, також він не підтверджує комерційні умови поставки, а може лише додатково надаватися виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.

Щодо прайс-листа, суд зазначає, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Усталеною в судовій практиці є правова позиція Верховного Суду, зокрема, викладена в постанові від 09 листопада 2022 року у справі №820/585/17, про те, що з аналізу положень частини першої статті 3, частини першої статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», частини першої статті 189, частини другої статті 190 Господарського кодексу України випливає, що висновок експерта по своїй суті є лише результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, в зв`язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача та здійснюються кожним суб`єктом господарювання на власний розсуд.

Згідно з частиною 6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

- невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

- неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

- невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Досліджуючи аргументи учасників справи щодо виявлених розбіжностей, суд зазначає, що виявлення розбіжностей у наданих до митного оформлення документів має наслідком початок процедури митних консультацій, утім, якщо внаслідок ретельної перевірки числових значень складових митної вартості перевірки митним органом не буде виявлено недоліків стосовно визначення митної вартості товарів за ціною контракту, рішення про коригування митної вартості не приймається.

Існування у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти необхідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, частин першої, другої та п`ятої ст. 54, ст.58 Митного кодексу України дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Отже, з огляду на законодавчо встановлену компетенцію митниці при перевірці митної вартості імпортованих товарів, зазначені розбіжності повинні бути не будь-якими, а лише тими, що стосуються числового значення заявленої митної вартості чи розрахунку митної вартості здійсненої декларантом.

В означеному контексті суд враховує правову позицію Верховного Суду України від 21 березня 2023 року по справі №815/5817/17: митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості і може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Зазначені митницею розбіжності та недоліки документів на підтвердження митної вартості товару у своїй сукупності не можуть свідчити про неможливість застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, внаслідок помилкового тлумачення відповідачем норм митного законодавства та неуважного вивчення документів, зокрема, щодо зазначення умов оплати товару, умов його поставки, деталей заповнення обов`язкових документів в частині зазначення номеру контейнера, тощо, що призвело до надмірного формалізму та прийняття необґрунтованих рішень.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що митницею протиправно прийнято рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди) та рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару за другорядним (резервним) методом визначення митної вартості, що свідчить про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Щодо посилань учасників справи на правові позиції Верховного Суду суд зазначає, що учасниками справи не наведено обґрунтувань стосовно тотожності правовідносин у цьому спорі та у вказаних постановах, зокрема, щодо подібності договірних умов та імпортованих товарів, самостійно судом такої тотожності не встановлено, що виключає можливість їх застосування до спірних правовідносин за умови врегулювання цього спору нормами права, що не допускають множинності тлумачення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України з урахуванням ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХПОЛИВ» (вул. Кричевського, буд. 35, кв. 15, 16, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61183, ) до Харківської митниці (утворена на правах відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) про визнання протиправним та скасування рішення.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товару №UA807000/2024/000450/2 від 16.07.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807200/2024/000542.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці (утворена на правах відокремленого підрозділу Державної митної служби України) (вул. Миколаївська, буд. 16-Б, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61005, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНТЕХПОЛИВ» (вул. Кричевського, буд. 35, кв. 15, 16, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61183, ) судовий збір у сумі 3883(три тисячі вісімсот вісімдесят три) грн 96 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 26 березня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ