Справа № 420/4451/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4451/25
У Х В А Л А

26 березня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши заяву про забезпечення позову позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) , в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 про виправлення недостовірної інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву ОСОБА_1 про виправлення недостовірної інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, прийняти відповідне рішення та вчинити відповідні дії з урахуванням висновків суду.

Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відзив на позовну заяву відповідач не надав.

25.03.2025 представник позивача подав заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо проведення медичного огляду комісією ВЛК та дії, направлені на призов ОСОБА_1 для проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 420/4451/25.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову представник позивача зазначив таке.

Позивача, який визнаний непридатним до військової служби, відповідач безпідставно вніс до Єдиного державного реєстру призовників як військовозобов`язаного, подав в розшук з метою доставки до ТЦК, щоб провести медогляд підконтрольним ВЛК, та намагається відправити хворого позивача до ЗСУ. Позивач в межах справи № 420/25629/24 довів протиправність дій відповідача у рамках справи стосовно невидачі військово-облікового документа. Рішення суду у справі № 420/25629/2 набрало законної сили, але відповідач не виконав його та не видав позивачу військово-обліковий документ.

07.03.2025, позивача було викрадено, "бусіфіковано" та позбавлено волі в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Там позивача, проти його волі, було піддано медичному огляду. Але лікар-невропатолог в складі ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 зробив напис про хворобу в розділі "Результати медичного обстеження спеціалістів" , через це посадовці ІНФОРМАЦІЯ_3 відпустили позивача , зобов`язавши принести висновки лікарів з лікарні. Довідку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 позивачу не видав.

Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з запитом на отримання публічної інформації щодо себе та просив надати висновок ВЛК про визначення ступеня його придатності за наслідками медичного огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте відповіді на той запит позивач поки ще не отримав.

Відповідач вручив позивачу нову повістку, в якій вказано, що позивачу треба прибути для уточнення даних. Позивач вважає, що при прибутті до ІНФОРМАЦІЯ_2 його буде ув`язнено.

За правовою позицією Верховного Суду від 5 лютого 2025 року у справі № 160/2592/23, повернення до попереднього статусу, який існував до призову на військову службу, неможливе. Тому відповідач намагається його незаконно призвати. В разі призову позивача на військову службу зникає предмет спору у цій справі, оскільки внесення коригувань до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів неможливе щодо осіб, які набули статус "військовослужбовець", і навіть якщо цей статус вони набули незаконно.

За своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується в тому числі виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії, і за усталеною судовою практикою не підлягає оскарженню, оскільки є реалізованим. Тобто, у разі винесення такого наказу щодо позивача, останній набуде статусу військовослужбовця, і будь-яке рішення за поданою позовною заявою не поновить його право на виправлення недостовірної інформації в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, оскільки він вже перебуватиме на військовій службі, і його звільнення з неї буде врегульовано іншими нормами законодавства.

За таких обставин невжиття заходів забезпечення поданого ним позову істотно ускладнить або взагалі унеможливлює виконання рішення суду у даній справі. Тому позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову.

Суддя, розглянувши заяву про забезпечення позову, оцінивши зміст позовної заяви та матеріали позовної заяви, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову визначені ст. 151 КАС.

П. 2 ч. 1 ст. 151 КАС передбачено, що позов може бути забезпечено, з-поміж іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Ч. 3 ст. 151 КАС визначені види забезпечення позову, застосування яких не допускається.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений нормами ст. 154 КАС.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 151 КАС про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 КАС).

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Обгрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначив, що вжиття заходів із забезпеченню позову сприятиме збереженню існуючого становища спірних правовідносин до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, оскільки відносно позивача відповідачем може бути прийнято рішення про призов на військову службу під час мобілізації, яка оголошена 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, у відповідності до Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та направлення для проходження військової служби до відповідної військової частини, в тому числі і в зону бойових дій, позивач набуде статусу військовослужбовця.

Проаналізувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві та в заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, сама лише незгода заявника із бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання її протиправною ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Факт протиправності бездіяльності відповідача, а також факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи. Крім того, позивач просить заборонити вчиняти дії, направлені на призов позивача для проходження військової служби, які не є предметом оскарження в межах даної справи.

Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Отже, передбачені п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС підстави забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Вжиття заходів забезпечення позову з наведених заявником підстав не відповідає меті інституту забезпечення позову. В даному випадку застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач, в розрізі предмету майбутнього позову, не забезпечить збереження балансу інтересів сторін та не узгоджується з критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст ухвали складений і підписаний суддею 26.03.2025.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА