Справа № 320/21500/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року справа №320/21500/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 30.06.2021 (з дня звернення) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи: з 05.07.2002 по 02.07.2004; з 07.07.2004 по 30.06.2005; з 06.07.2005 по 31.12.2007; з 01.09.2009 по 14.05.2010; з 29.07.2010 по 30.04.2011; з 01.09.2011 по 31.08.2012; з 17.09.2012 по 30.04.2013; з 01.07.2013 по 30.04.2014; з 01.07.2014 по 30.04.2018; з 06.09.2017 по 16.12.2018, 02.07.2019 по 22.04.2021 - до страхового стажу та здійснити перерахунок розміру пенсії, виходячи з наданих ОСОБА_1 відомостей про його заробітну плату.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.07.2023 справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо відмови позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів його роботи з 05.07.2002 по 02.07.2004; з 07.07.2004 по 30.06.2005; з 06.07.2005 по 31.12.2007; з 01.09.2009 по 14.05.2010; з 29.07.2010 по 30.04.2011; з 01.09.2011 по 31.08.2012; з 17.09.2012 по 30.04.2013; з 01.07.2013 по 30.04.2014; з 01.07.2014 по 30.04.2018; з 06.09.2017 по 16.12.2018, 02.07.2019 по 22.04.2021 на території рф та білорусії.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.04.2021 вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою (зареєстрована за № 1441 від 06.04.2021) про призначення пенсії за віком.

Позивача 26.04.2021 було повідомлено про відмову у задоволенні заяви у зв`язку із тим, що подані документи підтверджують загальний страховий стаж тривалістю 21 рік, 6 місяців, 3 дні, який недостатній для призначення пенсії за віком, що встановлений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» тривалістю 28 років. До страхового стажу не враховано період роботи (згідно трудової книжки НОМЕР_1 ) з 05.01.1998 по 12.06.2000, оскільки наявні виправлення в датах наказів про прийом та звільнення в даті звільнення.

Повідомлено позивача, що для зарахування періоду з 05.01.1998 по 12.06.2000 необхідно надати уточнюючу довідку про періоди роботи, видану підприємством, на якому працював заявник, на підставі первинних документів та перейменування підприємства.

За таких обставин позивач у встановленому Законом порядку повторно звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (прийнята 30.06.2021 і зареєстрована за №2808) та надав додаткові та всі наявні в нього документи згідно переліку для призначення пенсії, в тому числі такі, що підтверджують його страховий стаж та розмір заробітку у період з 05.01.1998 по 12.06.2000.

Як стверджує представник позивача, позивачу було призначено мінімальну пенсію за віком, без врахування його фактичного заробітку, з якого здійснювалися обов`язкові відрахування, хоча відповідно до доданих позивачем документів його загальний трудовий стаж є більшим 36 років. Більше того, за власними розрахунками загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 438 міс (без врахування понад нормованого стажу), а розмір пенсії має становити більше 18 000 грн. на місяць.

Натомість у подальшому позивача було повідомлено про те, що його пенсійну справу було перевірено і виявлено невідповідність, а саме безпідставне зарахування стажу роботи період з 01.01.2004 по 30.04.2018, так як згідно трудової книжки позивача він у цей період працював в російській федерації на посаді головного тренера хокейного клубу «Локомотив», а в пенсійній справі зазначається білорусія. При цьому згадана помилка була зроблена не позивачем, а виключно персоналом відповідача.

У зв`язку з зазначеним позивач надалі неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерський район) із заявами про перерахунок пенсій із наданням додаткових доказів на підтвердження факту наявності пенсійного стажу, рівня заробітку (доходу) та пенсійних відрахувань.

Остання така заява із додатковими документами була подана у січні 2023 року (прийнята 04.01.2023 і зареєстрована за №122), проте, як зазначає представник позивача, до цього часу перерахунок пенсії не здійснений, пенсію позивач наразі не отримує. Більше того у особистому кабінеті ПФУ ОСОБА_1 копії всіх наданих ним документів та довідок на підтвердження страхового стажу та розміру заробітку (доходу) з незрозумілих причин не міститься.

Листом від 01.03.2023 уповноваженого представника позивача, адвоката Новак Н.Ю., було повідомлено, що в пенсійній справі позивача Довідки, що підтверджують сплату його страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду рф, відсутні. Виплати пенсії позивачу з вересня 2021 припинені.

В обґрунтування відмови у перерахунку та встановлення пенсії позивачу згідно поданих ним документів, адвоката Новак Н.Ю. повідомлено, що з 01.01.2023 рф припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До прийняття відповідного нормативно-правового акту при призначенні / поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території рф для обчислення пенсії до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, у зв`язку відсутністю необхідних 28 років страхового стажу та відсутності права на пенсію за віком, на подану позивачем заяву від 04.01.2023 відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який набрав законної сили з 01.01.2004.

Статтею 8 цього Закону передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Приписами ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Частинами 1 та 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

За правилами ст. 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Згідно ст. 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Відповідно до п. 1.1. Розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, (у редакції чинній на дату виникнення правових відносин), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління за місцем проживання (реєстрації).

Згідно з п. 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Пунктом 4.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Згідно з п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності);

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно з п. 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач для призначення пенсії подав до відповідача заяву від 30.06.2021 з додатками.

Як зазначає відповідач, пенсійну справу позивача було перевірено і виявлено невідповідність, а саме безпідставне зарахування стажу роботи з 01.01.2004 по 30.04.2018, так як згідно трудової книжки позивача працював в російській федерації на посаді головного тренера хокейного клубу «Локомотив», а в пенсійній справі зазначається білорусія. Довідки, що підтверджують сплату його страхових внесків на обов`язкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду рф відсутні. Виплати пенсії позивачу з вересня 2021 припинені. З 01.01.2023 рф припинено участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До прийняття відповідного нормативно-правового акту при призначенні / поновленні раніше призначених пенсій громадянам, які проживали/працювали на території рф для обчислення пенсії до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території ррфср по 31.12.1991, а заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу, набутого на території України, на умовах, визначених ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відтак, у зв`язку відсутністю необхідних 28 років страхового стажу та відсутності права на пенсію за віком на подану позивачем заяву від 04.01.2023 відмовлено в поновленні виплати пенсії за віком.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Головне управління не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд зазначає, що відповідальність за внесення до трудової книжки працівника певних відомостей несе роботодавець або уповноважений ним орган за місцем останньої на той час роботи, оскільки саме ним здійснюються записи, відтак працівник не може нести за це відповідальність або бути позбавлений права на пенсію.

Отже, повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пенсії, відповідач діяв необґрунтовано.

Суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточних записів, відсутності печатки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17.

Щодо доводів відповідача, що з січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 та з 19.06.2023 припинена для України дія Угоди від 13.03.1992, суд зазначає наступне.

В силу пункту 2 статті 13 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, укладеною між Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Білорусь, Республіки Вірменії, Республіки Казахстан, Республіки Киргизстан, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Республіки Узбекистан та України, пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді від 13.03.1992, так само, як і прийняття постанови Кабінетом Міністрів України «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» від 29.11.2022 №1328, не є підставою для відмови в перерахунку пенсії позивача, адже таке право позивачем набуто до ухвалення відповідних рішень.

Згідно ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 Україна, як держава - учасниця Угоди виконує зобов`язання, взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення російською федерацією з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023.

За наявності чинних у період роботи особи положень Угоди, що передбачали відповідне право, така особа не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у врахуванні заробітної плати.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення/перерахунок пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

Щодо врахування при призначенні пенсії документів у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій був складений документ, суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.02.2023 № 107 під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві не доведено, що подані позивачем довідки для перерахунку пенсії не приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Чинне до 24.02.2022 законодавство таких вимог не встановлювало.

Таким чином, трудовий стаж позивача за його трудовою книжкою мав бути врахований під час розгляду заяви позивача.

Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд прийшов до переконання про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1073,60грн. (квитанція від 12.05.2023).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в м. Києві підлягає судовий збір у розмірі 1073,60грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити пенсію за віком ОСОБА_1 з 30.06.2021 (з дня звернення) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши періоди роботи: з 05.07.2002 по 02.07.2004; з 07.07.2004 по 30.06.2005; з 06.07.2005 по 31.12.2007; з 01.09.2009 по 14.05.2010; з 29.07.2010 по 30.04.2011; з 01.09.2011 по 31.08.2012; з 17.09.2012 по 30.04.2013; з 01.07.2013 по 30.04.2014; з 01.07.2014 по 30.04.2018; з 06.09.2017 по 16.12.2018, 02.07.2019 по 22.04.2021 - до страхового стажу та здійснити перерахунок розміру пенсії, виходячи з наданих ОСОБА_1 відомостей про його заробітну плату.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.