Справа № 308/2764/25
Суддя: Хамник М. М.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2764/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Хамник М.М.,

за участі секретаря Гефнер К.-С.Л.,

представника позивача Мушака В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мушак Василь Васильович, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4071766 від 14.02.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., а провадження у справі закрити.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що інкримінованого йому правопорушення не вчиняв. Окрім того зазначає, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, посилаючись на те, вчинення позивачем правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно наказу МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів". Відсутність у постанові посилання застереження про технічний засіб не є підставою для неврахування цього доказу.

Поліцейським Бадзим В.В. було законно складена постанова в межа повноважень на місці, що підтверджується нагрудною камерою поліцейського. Також позивач отримав копію постанови на місці винесену поліцейським, що свідчить його підпис у п. 9 постанова серія ЕНА 4071766 від 14.02.2025 року

Щодо інших доводів позивача про допущення ряду порушень при розгляді адміністративної справи, то вони не є суттєвими та не спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 26.02.2025 відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов. Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, зміст та обсяг яких достатній для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4071766 від 14.02.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн

Згідно вказаної постанови, 14.02.2025 року о 10год.35хв.43с. Константинов О.П. в м.Перечин, площа Народна здійснив зупинку транспортного засобу на перехресті, чим порушив п.15.9.г ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) та Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Так, частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормою частини 5 статті 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 222 КУпАП інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення розглядають органи Національної поліції.

За положеннями статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Також, відповідно до ст.ст. 72, 77 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 1, 3-4 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За положеннями частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу вищенаведених норм закону убачається, що процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису з боді-камери, які долучено до відзиву, на такому не зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення зупинка транспортного засобу на перехресті, натомість відео починається з того як працівник поліції підходить до водія після зупинки транспортного засобу на його вимогу. Інших доказів на підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, зокрема, замірів відстані на місці вчинення правопорушення, які б підтверджували факт зупинки транспортного засобу на перехресті або забороненій відстані (ближче 10 м. від краю перехрещуваної проїзної частини) суду не надано.

Отже, посилання працівникам поліції на те, що ОСОБА_1 було порушено правила зупинки на перехресті жодними доказами не підтверджується. При цьому свідчення працівника поліції, за відсутності інших належних доказів, не може бути підставою для притягнення особи до відповідальності відповідно до висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17, як і сам по собі факт визнання провини водієм.

Ураховуючи наведене, а також те, що відповідач доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП суду не надав, винесена поліцейським постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4071766 від 14.02.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. є необґрунтованою. При цьому сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, не дає підстав стверджувати про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, оскільки зазначені у постанові обставини свого обґрунтування під час розгляду справи не знайшли.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Отже, зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки належні докази у підтвердження вини позивача не надані.

За наведеного, а також ураховуючи приписи ч. 3 ст. 286 КАС України, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не доведена, відтак, за відсутності достатніх доказів про вчинення ним правопорушень, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕНА №4071766 від 14.02.2025, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн., слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення провадженням закрити.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа, тому з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.9, 72, 77, 241, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,- задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.02.2025 серії ЕНА №4071766, якою громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60коп.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач (юридична особа): Головне управління Національної поліції в Закарпатській області, адреса: м. Ужгород, вул.Ф.Ракоці,13, .

третя особа: Відділення поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, адреса: Ужгородський район, м. Перечин, вул. Ужгородська, 37, .

Повний текст рішення складено 26.03.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М. Хамник