Справа № 200/1370/24
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2025 року

м. Київ

справа №200/1370/24

адміністративне провадження № К/990/12517/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Кашпур О.В.,

суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,

перевірив касаційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі №200/1370/24 за позовом ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії, військової частини НОМЕР_1 , Центральної військово- лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до 20 Регіональної військово-лікарської комісії, військової частини НОМЕР_1 , Центральної військово- лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України, в якому просила:

- визнати протиправними дії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України, яка постановила рішенням №5078 від 08 грудня 2023 року про відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між отриманою ОСОБА_2 травмою (від 03 лютого 2023 року) та безпосередньою причиною його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 );

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України Міністерства оборони України прийняти нову постанову, якою встановити смерть ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ОСОБА_2 , захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК пов`язана із захистом Батьківщини.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11 липня 2024 року у справі №200/1370/24 скасовано та прийнято нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано висновки Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України відображені в протоколі засідання штатної військово-лікарняної комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства №5078 від 08 грудня 2023 року щодо відсутності прямого причино-наслідкового зв`язку між отриманого ОСОБА_2 травмою (від 03 лютого 2023 року) та безпосередньою причиною його смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України повторно переглянути встановлений причинний зв`язок захворювання та смерті ОСОБА_2 , відображений у протоколі засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України №5078 від 08 грудня 2023 року, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3028 гривень.

24 березня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі №200/1370/24. Скаржник просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно ухвали Донецького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року справу №200/1370/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, враховуючи, що ця справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження процесуальним законом передбачено необхідність обґрунтувати наявність одного з випадків, визначених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає про наявність виключної обставини, наведеної у підпункті «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Зокрема, скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судом апеляційної інстанції порушено принцип дискреції та не враховано експертного висновку наявного у рішенні ВЛК, який було враховано судом першої інстанції, більш того, судом апеляційної інстанції зазначено про відсутність такого висновку у скасованому рішенні ВЛК.

Питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо

Суд касаційної інстанції відхиляє зазначені доводи скаржника, оскільки вони фактично зводяться до незгоди скаржника з прийнятими судовими рішеннями та переоцінки доказів у справі. Водночас, у касаційній скарзі не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення саме цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи. Доводи скаржника щодо фундаментального значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться виключно до припущень скаржника та не містять належного обґрунтування.

У касаційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про наявність у справі ознак її суспільної важливості, а також не виділено вимог, що дають підстави вважати, що вона має значення для уніфікованого розуміння та застосування права для сторін спору.

Суд наголошує, що визначені підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип правової визначеності буде порушено.

Отже, Суд дійшов висновку, що у касаційній скарзі скаржником не наведено, а судом касаційної інстанції не встановлено обґрунтованих підстав можливості допуску касаційної скарги до перегляду судового рішення, прийнятого за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження.

Щодо посилання скаржника на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що скаржник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 248, 328, 333 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року у справі №200/1370/24 за позовом ОСОБА_1 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії, військової частини НОМЕР_1 , Центральної військово- лікарської комісії Збройних Сил України Міністерства оборони України про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали направити скаржнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Кашпур

Судді: В.М. Соколов

С.А. Уханенко