Справа № 520/28969/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 р. Справа № 520/28969/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О. по справі № 520/28969/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною і скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, застосувати при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показник середньої заробітної плати в розмірі 13 559,41 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2024р.);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виконати перерахунок призначеного ОСОБА_1 розміру пенсії, починаючи з 24.07.2024 і здійснити виплату із застосуванням при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показник середньої заробітної плати в розмірі 13559,41 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2024р.).

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

ОСОБА_1 не погодившись із рішенням суду подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції невірно застосував до спріних правовідносин правові висновки Верховного Суду , оскільки в них йдеться про інші обставини, зокрема про пенсію за віком із зниженням пенсійного віку.

Зазначає, що позовній заяві позивач зазначила, що за її заяву її переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком, що згідно рішення Верховного Суду по справі № 21-612а14 від 31.03.2015 є первинним призначенням пенсії.

Отже, норми п.3 ст.45 Закону України № 1058 підлягають застосуванню тільки при переведенні з одного виду пенсії на інший вид пенсії, якщо таке переведення здійснюється в рамках одного Закону.

Просить врахувати правову позицію Верховного Суду у справі № 560/11681/23 від 27.11.2024.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області своїм правом на надання відзиву не скористалось.

На підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Мельнікова Л.В.

У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_2 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон № 1788-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (дал Закон № 1058-ІУ).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 з 01.11.2010 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - вієдповідач) і отримувала пенсію за вислугу років (як працівник освіти), призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ, обчислену згідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

ОСОБА_1 звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26 Закону № 1058-ІV .

За результатами розгляду заяви, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у в Харківській області від 24.07.2024 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV.

12.08.2024 позивачка звернулась до пенсійного органу із заявою щодо перерахунку пенсії із застосуванням середнього показника заробітної плати для обчислення розміру пенсії, який використовується у 2024 році.

30.09.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом повідомило позивача про те, що з 24.07.2024 її переведено з одного виду пенсії на інший, а тому розмір пенсії обчислено із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що в спірних правовідносинах має місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення іншого виду пенсії, оскільки позивач з 01.11.2010 отримує пенсію відповідно до Закону № 1058, а тому не може бути застосований при обчисленні пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три останні роки.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із ч. 1 ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (в подальшому Закон № 1058-IV, у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за віком), відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. за № 1788-ХІІ (в подальшому Закон № 1788-ХІІ у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років), передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Закону № 1788-ХІІ пенсії за вислугу років (крім пенсій працівникам льотно-випробного складу авіації та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах) призначаються в розмірах, встановлених статтями 19 і 21 цього Закону для пенсій за віком.

Так у ст. 19 Закону № 1788-ХІІ встановлює, що пенсії за віком призначаються в розмірі 55 процентів заробітку (стаття 64), але не нижче мінімального розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно із ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Тобто, ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-ІV встановлений порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший та показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, - таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17.

Таким чином, у випадку коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-ХІІ у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом № 1058-ІV такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Подібний правовий підхід викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV.

Наявними в справі протоколами про призначення пенсії підтверджено, що за призначенням пенсії за віком відповідно до норм Закону №1058-IV позивач вперше звернувся 24.07.2024, тоді як з 01.11.2010 їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, як працівнику освіти.

Законом № 1058-IV у редакції, чинній станом дату призначення позивачу пенсії за вислугу років, не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років.

Висновки суду першої інстанції, щодо призначення пенсії позивачу за Законом № 1058 з 01.11.2010 спростовуються наявними в справі доказами, оскільки призначення позивачу пенсії в 2010 здійснено на підставі Закону № 1788. Обчислення пенсії відповідно до Закону № 1058 не свідчить , що призначення її відбулося за цим законом.

Таким чином, для обчислення позивачу пенсії за віком у 2024 році пенсійний орган мав врахувати показник середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії, тобто, за 2021, 2022, 2023 роки, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 29.03.2023 по справі № 240/4170/19, від 08.02.2024 року по справі № 500/1216/23 та від 27.11.2024 у справі №560/11681/23.

Отже, відмовляючи у перерахунку позивачу пенсії, призначеної вперше згідно з частиною другою статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021, 2022 та 2023 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії з 24.07.2024 відповідачем неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV.

Таким чином, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та застосував норми матеріального права при ухваленні судового рішення, а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір за подання позову в сумі 1 211,20 грн, апеляційної скарги - 1 816,80 грн, що підтверджується квитанціями.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду, апеляційну скаргу задоволено у повному обсязі, то витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача в загальному розмірі 3028 грн (1 211,20 грн + 1 816,80 грн).

Керуючись ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 520/28969/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати і скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, застосувати при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показник середньої заробітної плати в розмірі 13559,41 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2024р.).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виконати перерахунок призначеного ОСОБА_1 розміру пенсії, починаючи з 24.07.2024 і здійснити виплату із застосуванням при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років, призначеної відповідно до Закону України №1788 "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показник середньої заробітної плати в розмірі 13559,41 грн. (використовується при призначенні пенсії в 2024р.)

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц О.В. Присяжнюк