Справа № 640/19433/20
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/19433/20

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві, третя особа Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2020 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду у м. Києві (далі - відповідач), третя особа Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить суд:

визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві щодо Позивача в частині ненадання достовірної інформації у визначений Законами України Про звернення громадян, Про публічну інформацію строк позивачу та Третій особі;

встановити розмір пенсійної заборгованості відповідача 1, яка підлягає виплаті згідно постанови Верховного Суду від 27.02.20р. в сумі 1755001,09 грн;

зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсійну заборгованість згідно постанови Верховного Суду від 27.02.20 в сумі 1 755 001,09 грн;

стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1000 грн за порушення Законів України ст. 24 Про звернення громадян, ст. 24 Про публічну інформацію (не вирішення питань звернень по суті).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.09.2020 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.01.2022 закрито провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 статті 238 КАС України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року скасовано. Справу направлено до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.06.2022 справу прийнято до розгляду, запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі Електронний суд) з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 прийнято справу до провадження, визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі «Електронний суд») з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі; зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про прийняття справи до провадження надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, зобов`язано третю особу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про прийняття справи до провадження надати суду пояснення щодо позову та докази направлення їх сторонам.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 повернуто заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог (вх. № 6510/2025 від 04.03.2025) позивачеві.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 продовжено Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк для надання через підсистему «Електронний суд» відзиву та доказів направлення його сторонам до 12 березня 2025 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві надати суду через підсистему «Електронний суд» у строк до 19 березня 2025 року матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 ; розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , здійснений на виконання судових рішень у справі № 2а-6873/11 (постанови Верховного Суду від 27.02.20); надати пояснення щодо згоди чи незгоди з долученим позивачем до матеріалів справи розрахунком заборгованості на суму 1755001,09 грн, у разі незгоди обґрунтувати її належним чином; звернення ОСОБА_1 від 16.03.2020, від 27.04.2020, від 17.08.2020, надані на них відповіді та всі долучені до цих відповідей документи, які направлялись позивачеві; зобов`язано Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати суду у строк до 19 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» матеріали виконавчого провадження з виконання судових рішень у справі № 2а-6873/11.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 26.03.2025 закрито провадження в адміністративній справі № 640/19433/20 в частині позовних вимог про встановлення розміру пенсійної заборгованості відповідача 1, яка підлягає виплаті згідно постанови Верховного Суду від 27.02.20р. в сумі 2.007.224,49 грн; зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України у м. Києві виплатити ОСОБА_1 пенсійну заборгованість згідно постанови Верховного Суду від 27.02.20 в сумі 2.007.224,49 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році, особою з інвалідністю внаслідок війни. 16.03.2020 на виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ у Дніпровському районі та ін. «Про перерахунок пенсії та інших соціальних виплат» у порядку досудового врегулювання спірних питань позивач звернувся до ГУПФУ у м. Києві із заявою від 16.03.2020 № 10634/8 «Про надання інформації».

16.03.2020 Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) своїм повідомленням від 16.03.2020 № 67/2020 сповістила позивача і відповідача про прийняття до обліку постанови Верховного Суду від 27.02.2020 № 2а-6873/11, виконання якої гарантується державою.

Третьою особою додатково повідомлено позивача про необхідність надання протягом 10 днів надати третій особі належним чином оформлений розрахунок суми, яка підлягає виплаті згідно рішення суду.

В установлений в повідомленні третьої особи від 16.03.2020 10-денний строк відповідач витребуваної третьою особою довідки не надав.

15.04.2020 відповідач надав позивачу неповну відповідь на заяву від 16.03.2020.

27.04.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою з аналогічними вимогами.

01.06.2020 третя особа сповістила позивача стягувача на його повторну заяву вх.№ 15537/8 від 30.04.2020 «Про надання інформації щодо виконання постанови Верховного Суду та ін.», що зазначене рішення Верховного суду до управління не надходило.

17.08.2020 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою з аналогічними вимогами.

Станом на дату подання позову довідки з належним чином оформленим розрахунком суми, яка підлягає виплаті згідно зазначених вище судових рішень, відповідач-І не надав ні позивачу, ні третій особі.

Також позивач зазначив про систематичне ігнорування відповідачем виконання своїх прямих обов`язків по забезпеченню виконання рішень у справі № 2а-6873/11, які вже набрали законної сили, по яким видавалися виконавчі листи та відкривались виконавчі провадження на примусове виконання.

На підставі викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

21.02.2025 третьою особою надано пояснення, в яких зазначено таке.

Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії виконання рішень суду, боржниками за якими є, зокрема, органи державної влади.

З метою реалізації вказаної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок). Зазначений Порядок визначає механізм обліку, інвентаризації таких рішень та передачі їх до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості. На виконання вимог Порядку Управлінням 16.03.2020 за номером 61560923 до обліку в Реєстрі рішень, виконання яких гарантується державою прийнято постанову Верховного Суду України від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 2600-0306-5/53334 від 29.03.2021 надане заявником рішення суду (постанова Верховного Суду України № 2а-6873/11 від 27.02.2020) виконано, заборгованість відсутня.

Відповідно до вимог п.11 Порядку якщо рішення виконано боржником або в інший спосіб в повному обсязі, таке рішення підлягає поверненню органу, що його видав, із одночасним направленням заявнику копії документів, що підтверджують виконання.

Не погоджуючись із викладеними у листі Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 29.03.2021 № 2600-0306-5/53334 даними, ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовом про визнання незаконними дій Управління щодо повернення рішення суду органу, що його видав, у зв`язку із виконанням боржником.

За результатами розгляду справи, Окружним адміністративним судом 14.09.2021 ухвалено рішення по справі № 755/5572/21, яким зобов`язано Управління відновити виконавчі дії по забезпеченню виконання постанови Верховного Суду України від 27.02.2020 (справа № 2а-6873/11), що в подальшому стало підставою для відкриття 07.10.2022 відповідного виконавчого провадження № 70013371.

На виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.09.2021 № 755/5572/21 Управлінням 15.11.2021 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві направлено запит № 67/2020 про надання копії документів, що підтверджують виконання постанови Верховного Суду України від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11. За результатами розгляду запиту Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві надано відповідь від 22.12.2021 № 2600-0502-5/205802 про відсутність заборгованості за вищезазначеним рішенням суду, до якої додано документальне підтвердження, а саме: довідка від 21.12.2021 № 4057 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 .

Управлінням вжито вичерпних заходів, передбачених нормами Порядку, а саме: перевірено виконання рішення Верховного Суду України від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11 за даними автоматизованої системи виконавчого провадження; внесено дані про це рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою; сторонам направлено повідомлення про прийняття рішення до обліку із зазначенням черги, до якої воно включено; отримано інформацію від боржника щодо нарахування та виплати коштів стягувану.

Крім того, слід зазначити, що вимогами Порядку не передбачено примусове виконання рішень даної категорії шляхом вжиття заходів примусового виконання, а лише облік таких рішень суду та передача їх до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів з метою погашення заборгованості.

13.03.2025 третьою особою надано клопотання про долучення доказів та пояснення, шо пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії виконання рішень суду, боржниками за якими є, зокрема, органи державної влади.

З метою реалізації вказаної норми Закону постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок). Зазначений Порядок визначає механізм обліку, інвентаризації таких рішень та передачі їх до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Вимогами Порядку не передбачене примусове виконання рішень даної категорії державними виконавцями шляхом вжиття заходів примусового виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Управлінням здійснюється лише облік таких рішень суду та передача їх до органів Казначейства з метою погашення заборгованості.

Відповідальні особи Управління, що здійснюють облік рішень суду, виконання яких гарантується державою, не віднесені до вичерпного переліку державних виконавців, наведеного у статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» та не уповноважені державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень. Одночасно направлено суду наявні в Управлінні документи, що стосуються обліку постанови Верховного Суду України від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 про зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

20.03.2025 відповідачем надано письмові пояснення, згідно із якими на виконання Постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.12, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 27.02.20, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві здійснено перерахунок сум державної пенсії як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи, з урахуванням виплачених сум з розрахунку 0,03 грн/міс з 01.04.1997 по 31.03.2003, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати; здійснити перерахунок та виплату сум державної пенсії як учаснику ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 3 групи, з урахуванням виплачених сум з розрахунку 0,03 грн/міс з 01.04.2003, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати.

Розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , здійснений на виконання судових рішень у справі № 2а-6873/11 (постанови Верховного Суду від 27.02.20) надається в додатках.

Розрахунок заборгованості, що наданий позивачем на обґрунтування позовних вимог, є неналежним та недостатнім доказом для підтвердження позовних вимог, оскільки пенсія позивача не є платежем, розмір якого визначено безпосередньо Законами України або нормативно-правовими актами, її розрахунок у конкретний період часу визначається органами Пенсійного фонду України за матеріалами пенсійної справи.

Позивачем для розрахунку розміру заборгованості з 01.04.1997 року застосовано розмір пенсії , який визначений станом на 2019 рік.

За правовою позицією Верховного суду в постанові від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15 дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Наголошуємо, що обчислення пенсії позивача знаходиться у виключній площині дискреційних повноважень відповідача та суд не вправі перебирати ці повноваження на себе.

На підставі викладеного, керуючись ст. 162, ст. 242, ст. 244, ст. 245 КАС України Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вважає позовні вимоги безпідставними, такими що не ґрунтуються на вимогах законодавства та просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

24.03.2025 позивачем надано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив суд змінити позовні вимоги в частині збільшення розміру пенсійної заборгованості яка підлягає виплаті згідно з постановою Верховного Суду від 27.02.20р., а саме: з 1.755.001,09 грн. на 2.007.224,49 грн.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в частині позовних вимог про визнання протиправними дій (бездіяльності) Головного Управління Пенсійного фонду України у м.Києві щодо Позивача в частині ненадання достовірної інформації у визначений Законами України Про звернення громадян, Про публічну інформацію строк позивачу та Третій особі; стягнення з відповідача 1 моральної шкоди в сумі 1000 грн за порушення Законів України ст. 24 Про звернення громадян, ст. 24 Про публічну інформацію (не вирішення питань звернень по суті), оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є особою з інвалідністю і має право на пільги та компенсації, встановлені Законом України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що підтверджується копіями паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , картки фізичної особи платника податків, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 1) серії НОМЕР_3 від 28.02.2020.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2012 року (з урахуванням ухвали цього суду від 24 вересня 2012 року про виправлення описок) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо неправильного розрахунку пенсії позивачеві, як військовозобов`язаному, призваному на збори, із заробітної плати 0,03 гривень/місяць, одержаної ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва: - скасувати розпорядження про призначення пенсії позивачеві від грудня 2011 року; - затвердити нове розпорядження з достовірними даними розрахункової суми заробітної плати, яким встановити розрахунковий розмір заробітної плати для обчислення ОСОБА_1 пенсії в сумі 0,03 гривень/місяць; - здійснити перерахунок та виплати суми державної пенсії, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи, з урахуванням виплачених сум, з розрахунку 0,03 гривень/місяць з 1 квітня 1997 року по 31 березня 2003 року, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати; - здійснити перерахунок та виплати суми державної пенсії, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІІ групи, з урахуванням виплачених сум, з розрахунку 0,03 гривень/місяць з 1 квітня 2003 року, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації щодо ненадання відповіді на звернення позивача від 24 жовтня 2011 року та щодо непризначення і невиплати ОСОБА_1 одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІІ групи, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надати позивачеві відповідь на звернення від 24 жовтня 2011 року та здійснити нарахування, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової компенсації в сумі 30 мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІІ групи, з розрахунку мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі № 2а-6873/11 апеляційні скарги ОСОБА_1 , управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва, управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат задоволено частково, а саме постановлено:

- постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2012 року скасувати та ухвалити нову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково;

- визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 24.10.2011 року;

- зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва надати позивачу відповідь на звернення від 24.10.2011 року;

- закрити провадження по справі 2а-6873/11 в частині позовних вимог ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва про: перерахунок пенсії згідно зі ст.ст. 50,54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 06.12.2010 року по 22.07.2011 року включно; визнання недійсними та скасування пенсійної довідки ВАТ «Радикал» № 3160 від 03.12.1997 та протоколу про призначення та нарахування пенсії відповідачем від грудня 1997 року; визнання незаконною відмову Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва у розрахунку пенсії із заробітної плати 0,03 гривень/місяць, одержаної за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році; зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва встановити розрахунковий розмір заробітної плати для обчислення пенсії в сумі 0,03 гривень/місяць;

- в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постановою Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11 Касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та постановлено:

- постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі №2а-6873/11 в частині скасування постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 13.09.2012 в частині задоволення позовних вимог про:

-визнання протиправними дій Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва щодо неправильного розрахунку пенсії ОСОБА_1 , як військовозобов`язаному, призваному на збори, із заробітної плати 0,03 гривень/місяць, одержаної ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС у 1986 році;

-здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 суми державної пенсії, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІ групи, з урахуванням виплачених сум, з розрахунку 0,03 гривень/місяць з 01.04.1997 по 31.03.2003, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати;

-здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 суми державної пенсії, як учаснику ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліду ІІІ групи, з урахуванням виплачених сум, з розрахунку 0,03 гривень/місяць з 01.04.2003, з урахуванням зміни індексу вартості життя та зростання мінімальної заробітної плати;

-визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації щодо ненадання відповіді на звернення ОСОБА_1 від 24.10.2011 та щодо непризначення і невиплати ОСОБА_1 одноразової компенсації, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІІ групи, у розмірі 30 мінімальних заробітних плат;

-зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації надати ОСОБА_1 відповідь на звернення від 24.10.2011 та здійснити нарахування, а Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат - здійснити ОСОБА_1 виплату одноразової компенсації в сумі 30 мінімальних заробітних плат, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інваліду ІІІ групи, з розрахунку мінімальної заробітної плати, яка визначається на момент виплати,

скасовано і залишено в цій частині постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 13.09.2012 в силі;

- в решті постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2016 у справі №2а-6873/11 залишено без змін.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2020 у справі № 2а-6873/11 за заявою ОСОБА_1 замінено сторону боржника Управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі м. Києва на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві в межах виконання судового рішення по справі № 2а-6873/11, постановленого 13.09.2012.

16.03.2020 ОСОБА_1 звернувся до УПФУ у Дніпровському районі м. Києва з заявою про надання інформації про №№, дати, протоколів, розпоряджень «Про перерахунок і виплату державної пенсії заявнику з 01.04.97», довідки про суми призначених і виплачених (невиплачених) помісячних пенсійних доплат до державної і додаткової пенсії щодо зазначених вище судових рішень, надати заявнику відомості за період з 01.04.97 (із зазначенням дат про початок і кінець права) про призначення заявнику державної і додаткової пенсії як учаснику ЛНА на ЧАЕС, підвищення державної і додаткової пенсії заявнику, підвищення зв`язку із зростанням середньої заробітної плати, підвищення заявнику як інваліду війни, інші підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій за весь період перебування заявника на обліку в УПФУ у Дніпровському м. Києва з 01.04.97 (арк.спр. 10).

15.04.2020 за вих. № 2600-0305-8/47896 ГУПФУ в м. Києві на звернення позивача від 16.03.2020 (вх. № 10634/8 від 16.03.2020) надано відповідь, згідно із якою позивач перебуває на обліку в управлінні з 31.03.1997 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії з 01.12.2019 становить 11753,91 грн.

Також зазначено, що масові перерахунки пенсії по особовому рахунку (п/с НОМЕР_4 ) було проведено: з 01.08.2001, з 01.04.2002, з 01.01.2005, з 01.01.2006, з 01.04.2006, з 01.10.2006, з 01.01.2007, з 01.04.2007, з 01.10.2007, з 01.01.2008, з 01.04.2008, з 01.07.2008, з 01.10.2008, з 01.04.2009, з 01.07.2009, з 01.10.2009, з 01.11.2009, з 01.01.2010, з 01.03.2010, з 01.12.2011, з 01.01.2012, з 01.03.2012, з 01.04.2012, з 01.05.2012, з 01.07.2012, з 01.10.2012, з 01.12.2012, з 01.01.2013, з 01.09.2015, з 01.05.2016, з 01.12.2016, з 01.05.2017, з 01.10.2017, з 01.12.2018, з 01.03.2019, з 01.07.2019, з 01.12.2019.

Пенсія основна інваліду 2 групи як учаснику ЛНА на ЧАЕС ІІ категорії призначена з 31.03.1997 по 31.03.2003. Пенсія основна інваліду 3 групи як учаснику ЛНА на ЧАЕС ІІ категорії призначена з 01.04.2003 по довічно. Додаткова пенсія інваліду 2 групи (ст.49) з 31.03.1997 по 31.03.2003, додаткова пенсія інваліду 3 групи (ст. 49) з 01.04.2003 по довічно.

Підвищення у зв`язку зі зростанням середньої заробітної плати з 01.03.2010 по 30.09.2010 та з 23.07.2011 по 31.12.2011. Підвищення інваліду війни 2 групи (ст.7) з 27.04.1998 по 31.03.2003. Підвищення інваліду війни 3 групи (ст.7) з 01.04.2003 по довічно. Підвищення додаткової пенсії 1 категорії (ст.67) з 01.01.2007 по 31.12.2007. Підвищення основного розміру пенсії (ст.67) з 01.01.2007 по 31.12.2007. Компенсація витрат на продукти харчування потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи з 31.03.1997 по 31.08.2000. Доплата за рішенням суду до основної пенсії ЧАЕС з 01.10.2010 по 22.07.2011. Доплата за рішенням суду до додаткової пенсії інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.10.2010 по 22.07.2011. Цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни з 01.01.2005 по довічно. Додаток на 2 арк. (арк.спр. 13).

27.04.2020 позивач звернувся до ГУПФУ у м. Києві з заявою повторно надати заявнику інформацію про №№, дати, протоколів, розпоряджень «Про перерахунок і виплату УПФ Дніпровського району м. Києва сум заборгованості по державній (основній) пенсії заявнику з 01.04.97 згідно постанови Верховного Суду від 27.02.20; надати заявнику довідку про загальну і помісячні суми заборгованості УПФ Дніпровського району м. Києва по державній (основній) пенсії заявнику з 01.04.97 згідно постанови Верховного Суду від 27.02.20; надати заявнику відомості (можливо ці відомості містяться у заявлених у вих№ 2600-8/47896 від 15.04.2020, але не наданих заявнику додатках) за період з 01.04.97 (із зазначенням дат про початок і кінець права) щодо призначення заявнику державної (основної) і додаткової пенсії як учаснику ЛНА на ЧАЕС 1 категорії особі з інвалідністю ІІ та ІІІ груп, підвищення зв`язку із зростанням середньої заробітної плати, підвищення заявнику як особі з інвалідністю внаслідок війни ІІ та ІІІ групи за ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни», інші підвищенні розміру доплат, пенсій і компенсацій за весь період перебування заявника на обліку в УПФУ у Дніпровському районі м. Києва з 01.06.97 (арк.спр. 14).

Листом від 01.06.2020 вих. № 2600-0305-8/70317 ГУ ПФУ в м. Києві надано відповідь, згідно із якою довідки № 335 та 336 від 26.03.2020 про розмір призначених та виплачених сум пенсії за період рішення суду надіслані листом № 2600-0305-8/47896 від 15.04.2020. Щодо виконання рішення Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 повідомлено, що зазначене рішення суду до ГУПФУ в м Києві не надходило, тому управлінням направлено запит на видачу рішення Верховного Суду. Після надходження рішення суду заявника буде повідомлено додатково (арк.спр. 15).

17.08.2020 позивачем направлено заяву в порядку досудового врегулювання (повторна до заяви на вх. № 15537/8 від 30.04.2020) про надання всієї необхідної і достатньої інформації, запрошеної у заяві вх. № 15537/8 від 30.04.20 (арк.спр.16).

14.09.2020 за вих.№ 2600-0305-8/129089 відповідачем надано відповідь за заяву від 17.08.2020 (вх. № 21892/П-2600-20 від 21.08.2020), з зазначенням, що заявник перебуває на обліку в управлінні з 31.03.1997 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії з 01.09.2020 становить 12978,19 грн. До ГУ ПФУ в м. Києві надійшла постанова Верховного Суду від 27.02.2020 № 2а-6873/11, яка опрацьована. Борг по пенсійній справі за рішенням суду відсутній. Розрахунок пенсії відповідає матеріалами пенсійної справи та нормам чинного законодавства.

Згідно із довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 від 26.03.2020 № 335, виданою ГУПФУ в м. Києві, за період з 01.10.2010 по 20.07.2011 різниця між нарахованим розміром пенсії, включаючи індексацію, та фактично виплаченим розміром пенсії становить 18469,65 грн (арк.спр. 27).

Також судом установлено, що 12.03.2020 позивач звернувся до управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про прийняття рішення у справі № 2а-6873/11 до виконання, надавши копії судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанції у цій справі.

16.03.2020 за № 67/2020 управлінням забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направлено ГУПФУ в м. Києві та ОСОБА_1 повідомлення про прийняття до обліку рішення, виконання якого гарантується державою (арк.спр.11).

Листом від 22.04.2020 № 11662/2-20 управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надало позивачеві відповідь на заяву щодо виконання рішення суду, в якій зазначено, що згідно даних системи Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, встановлено, що 16.03.2020 за № 61560923 до обліку прийнято постанову Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 про зобов`язання УПФУ в Дніпровському районі м. Києва провести перерахунок та виплату коштів. Станом на 22.04.2020 відповідь стосовно суми коштів, яка підлягає виплаті на користь позивача, до управління не надходила. Після отримання даної інформації до Реєстру буде внесено відповідний запис, а рішення суду та інші документи, передбачені вимогами порядку, підготовлено для передачі до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (арк.спр. 12).

16.03.2021 за № 67/2020 управлінням забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направлено ОСОБА_1 лист, відповідно до якого згідно листа ГУПФУ у м. Києві від 04.03.2021 № 2600-0306-8/36091 надане заявником рішення суду виконано, заборгованість відсутня, у зв`язку з чим постанову № 2а-6873/11 від 27.02.2020 повернуто до органу, що її видав.

15.12.2021 за № 67/2020 управлінням забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) направлено до ГУПФУ в м. Києві лист «Про надання інформації щодо виконання рішення суду», в якому зазначено, зокрема, що 14.09.2021 Окружним адміністративним судом м Києва ухвалено рішення № 755/5572/21, в мотивувальній частині якого зазначено: «Судом не приймається до уваги в якості належного та допустимого доказу копія листа ГУПФУ в м. Києві від 29.03.2021 № 2600-0306-5/53334, яким повідомлено відповідача, що постанова Верховного Суду від 27.02.2020 № 2а-6873/11 виконана, борг по пенсійній справі за рішенням суду відсутній, оскільки ГУПФУ в м. Києві не додано до вказаного листа відповідного документального підтвердження на виконання приписів пункту 11 Порядку». Оскільки відповідно до вимог пункту 11 Порядку у разі виконання рішення боржником заявнику надсилаються копії документів, що підтверджують виконання рішення в повному обсязі, висловлено прохання направити на адресу управління відповідне документальне підтвердження про виплату коштів ОСОБА_1 , нарахованих на виконання постанови Верховного Суду № 2а-6873/11 від 27.02.2020.

22.12.2021 за вих. № 2600-0502-5/205802 ГУПФУ в м. Києві направило управлінню забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) лист, згідно із яким постанова Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № 2а-6873/11 виконана, борг відсутній.

До листа додано довідку від 21.12.2021 № 4057 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії за період з 24.04.2011 по 22.07.2011 на виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 № 2а-6873/11.

13.02.2025 за вих. № 5772/3-25К управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направило до ГУПФУ в м. Києві лист з проханням з метою актуалізації інформації стосовно виконання постанови Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 надати інформацію стосовно суми заборгованості, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 .

Таким чином, виходячи з наданих сторонами та третьою особою матеріалів справи, постанова Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 перебуває на стадії виконання станом на лютий 2025 року, доказів закінчення виконавчого провадження третьою особою не надано.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише в на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд).

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР «Про звернення громадян» у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Особи, винні у порушенні цього Закону, несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, передбачену законодавством України (стаття 24 Закону України «Про звернення громадян»).

Судом установлено, що позивачем в межах спірних правовідносин подано три звернення до ГУПФУ в м. Києві від 16.03.2022, від 27.04.2020, від 17.08.2020, в яких позивачем висловлено прохання про надання інформації про №№, дати, протоколів, розпоряджень «Про перерахунок і виплату державної пенсії заявнику з 01.04.97», довідки про суми призначених і виплачених (невиплачених) помісячних пенсійних доплат до державної і додаткової пенсії щодо зазначених вище судових рішень, надати заявнику відомості за період з 01.04.97 (із зазначенням дат про початок і кінець права) про призначення заявнику державної і додаткової пенсії як учаснику ЛНА на ЧАЕС, підвищення державної і додаткової пенсії заявнику, підвищення зв`язку із зростанням середньої заробітної плати, підвищення заявнику як інваліду війни, інші підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій за весь період перебування заявника на обліку в УПФУ у Дніпровському м. Києва з 01.04.97.

15.04.2020 за вих. № 2600-0305-8/47896 ГУПФУ в м. Києві на звернення позивача від 16.03.2020 (вх. № 10634/8 від 16.03.2020) надано відповідь, згідно із якою позивач перебуває на обліку в управлінні з 31.03.1997 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», розмір пенсії з 01.12.2019 становить 11753,91 грн.

Також зазначено, що масові перерахунки пенсії по особовому рахунку (п/с 888675) було проведено: з 01.08.2001, з 01.04.2002, з 01.01.2005, з 01.01.2006, з 01.04.2006, з 01.10.2006, з 01.01.2007, з 01.04.2007, з 01.10.2007, з 01.01.2008, з 01.04.2008, з 01.07.2008, з 01.10.2008, з 01.04.2009, з 01.07.2009, з 01.10.2009, з 01.11.2009, з 01.01.2010, з 01.03.2010, з 01.12.2011, з 01.01.2012, з 01.03.2012, з 01.04.2012, з 01.05.2012, з 01.07.2012, з 01.10.2012, з 01.12.2012, з 01.01.2013, з 01.09.2015, з 01.05.2016, з 01.12.2016, з 01.05.2017, з 01.10.2017, з 01.12.2018, з 01.03.2019, з 01.07.2019, з 01.12.2019.

Пенсія основна інваліду 2 групи як учаснику ЛНА на ЧАЕС ІІ категорії призначена з 31.03.1997 по 31.03.2003. Пенсія основна інваліду 3 групи як учаснику ЛНА на ЧАЕС ІІ категорії призначена з 01.04.2003 по довічно. Додаткова пенсія інваліду 2 групи (ст.49) з 31.03.1997 по 31.03.2003, додаткова пенсія інваліду 3 групи (ст. 49) з 01.04.2003 по довічно.

Підвищення у зв`язку зі зростанням середньої заробітної плати з 01.03.2010 по 30.09.2010 та з 23.07.2011 по 31.12.2011. Підвищення інваліду війни 2 групи (ст.7) з 27.04.1998 по 31.03.2003. Підвищення інваліду війни 3 групи (ст.7) з 01.04.2003 по довічно. Підвищення додаткової пенсії 1 категорії (ст.67) з 01.01.2007 по 31.12.2007. Підвищення основного розміру пенсії (ст.67) з 01.01.2007 по 31.12.2007. Компенсація витрат на продукти харчування потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи з 31.03.1997 по 31.08.2000. Доплата за рішенням суду до основної пенсії ЧАЕС з 01.10.2010 по 22.07.2011. Доплата за рішенням суду до додаткової пенсії інваліду 3 групи внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.10.2010 по 22.07.2011. Цільова грошова допомога на прожиття інвалідам війни з 01.01.2005 по довічно. Додаток на 2 арк. (арк.спр. 13).

Листом від 01.06.2020 вих. № 2600-0305-8/70317 ГУ ПФУ в м. Києві надано відповідь, згідно із якою довідки № 335 та 336 від 26.03.2020 про розмір призначених та виплачених сум пенсії за період рішення суду надіслані листом № 2600-0305-8/47896 від 15.04.2020. Щодо виконання рішення Верховного Суду від 27.02.2020 по справі № 2а-6873/11 повідомлено, що зазначене рішення суду до ГУПФУ в м Києві не надходило, тому управлінням направлено запит на видачу рішення Верховного Суду. Після надходження рішення суду заявника буде повідомлено додатково (арк.спр. 15).

14.09.2020 за вих.№ 2600-0305-8/129089 відповідачем надано відповідь за заяву від 17.08.2020 (вх. № 21892/П-2600-20 від 21.08.2020), з зазначенням, що заявник перебуває на обліку в управлінні з 31.03.1997 та отримує пенсію по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Розмір пенсії з 01.09.2020 становить 12978,19 грн. До ГУ ПФУ в м. Києві надійшла постанова Верховного Суду від 27.02.2020 № 2а-6873/11, яка опрацьована. Борг по пенсійній справі за рішенням суду відсутній. Розрахунок пенсії відповідає матеріалами пенсійної справи та нормам чинного законодавства.

Аналізуючи зміст відповідей ГУПФУ в м. Києві на вищезазначені звернення позивача, судом установлено, що в них інформація про номери, дати протоколів, розпоряджень «Про перерахунок і виплату державної пенсії заявнику з 01.04.97», про надання яких просив позивач.

Відомості за період з 01.04.97 (із зазначенням дат про початок і кінець права) про призначення заявнику державної і додаткової пенсії як учаснику ЛНА на ЧАЕС, підвищення державної і додаткової пенсії заявнику, підвищення зв`язку із зростанням середньої заробітної плати, підвищення заявнику як інваліду війни, інші підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій за весь період перебування заявника на обліку в УПФУ у Дніпровському м. Києва з 01.04.97 містяться у відповіді ГУПФУ в м. Києві від 15.04.2020 за вих. № 2600-0305-8/47896.

Щодо надання довідок про суми призначених і виплачених (невиплачених) помісячних пенсійних доплат до державної і додаткової пенсії щодо судових рішень у справі № 2а-6873/11 судом установлено, що до відповіді від 15.04.2020 за вих. № 2600-0305-8/47896 відповідачем додано довідку від 26.03.2020 № 335 про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.10.2010 по 22.07.2011.

З цієї довідки неможливо встановити, чому відповідачем на виконання судового рішення у справі № 2а-6873/11 охоплено саме період з 01.10.2010 по 01.07.2011, враховуючи, що судовими рішеннями зобов`язано здійснити перерахунок з 1997 року та з 2003 року.

Тобто, надана довідка не містить повної відповіді на звернення позивача в частині надання довідок про суми призначених і виплачених (невиплачених) помісячних пенсійних доплат до державної і додаткової пенсії щодо судових рішень у справі № 2а-6873/11, виконавче провадження з яких тривало з 2014 року.

Суд зауважує, що надання таких відповідей свідчити про неповне надання інформації, а не про ненадання достовірної інформації, як зазначає позивач у позові.

Твердження позивача про порушення відповідачем норм Закону України «Про доступ до публічної інформації» є помилковим, оскільки всі звернення позивача стосувалися документів з його пенсійної справи, розміру пенсійних виплат та питань виконання судового рішення, постановленого на користь позивача, і зазначена інформація не є публічною у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації».

З огляду на наведене, судом установлено, що ГУПФУ в м. Києві не розглянули належним чином звернення позивача від 16.03.2020, від 27.04.2020, від 17.08.2020, що свідчить про протиправність його дій.

Щодо вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) ГУПФУ в м. Києві щодо позивача в частині ненадання достовірної інформації третій особі, суд зазначає, що позивачем в таких правовідносинах має бути саме третя особа - Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у разі, якщо вважає, що такими діями або бездіяльністю порушено його права та інтереси.

Щодо доводів відповідача про ненадання відповідей у встановлений строк, судом установлено, що всі відповіді надано у місячний строк, визначений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» строки, проте відповіді не є повними.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судом установлено, що надані відповідачем відповіді на звернення ОСОБА_1 від 16.03.2020, від 27.04.2020, від 17.08.2020 не містять всієї інформації, яку просив надати позивач, суд вважає за можливе обрати належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом:

- визнання протиправними дії ГУПФУ в м. Києві щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.03.2020 (вх. № 10634/8 від 16.03.2020), від 27.04.2020 (вх.№ 15537/8 від 30.04.2020), від 17.08.2020 (вх.№ 21893/П-2600-20 від 21.08.2020);

- зобов`язати ГУПФУ в м. Києві повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 (вх. № 10634/8 від 16.03.2020), від 27.04.2020 (вх.№ 15537/8 від 30.04.2020), від 17.08.2020 (вх.№ 21893/П-2600-20 від 21.08.2020) з урахуванням висновків суду.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 1000,00 грн за порушення Законів України «Про звернення громадян», «Про доступ до публічної інформації» (не вирішення питань звернень по суті), суд зазначає таке.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Приписами статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування

Відповідно до частини першої статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством

Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень, сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі № 464/3789/17.

Зокрема, суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49).

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (пункт 52).

Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56).

Відсутність наслідків у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань не свідчить про те, що позивач не зазнав страждань та приниження, а отже і не свідчить про те, що моральної шкоди не завдано.

У розвиток цих положень у постанові від 27.11.2019 у справі № 750/6330/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 51).

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (пункт 53).

З огляду на характер правовідносин між людиною і державою (в особі органу державної влади чи органу місцевого самоврядування), з метою забезпечення реального та ефективного захисту прав людини, у справах адміністративного судочинства саме на суб`єкта владних повноважень-відповідача покладається тягар спростування факту заподіяння моральної шкоди та доведення неадекватності (нерозумність, несправедливість) її розміру, визначеного позивачем (пункт 54).

Поняття «моральна шкода» є оціночним, комплексним і таким, що потребує дослідження в кожному окремому випадку.

Тобто, наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та заявлений розмір на відшкодування такої шкоди є предметом доказування у справах про її стягнення.

В суду не виникає сумнівів, що позивач міг відчувати певний психологічний дискомфорт внаслідок неналежного розгляду його звернень відповідачем, але позивачем у позовній заяві не обґрунтовано наявності підстав для відшкодування моральної шкоди, не зазначено, в чому саме полягала така моральна шкода, зокрема - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, тощо, не обґрунтовано її розмір.

З огляду наведене, позовна вимога в частині стягнення моральної шкоди не належить до задоволення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду в м. Києві (04053, місто Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ), третя особа Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо неналежного розгляду заяв ОСОБА_1 від 16.03.2020 (вх. № 10634/8 від 16.03.2020), від 27.04.2020 (вх.№ 15537/8 від 30.04.2020), від 17.08.2020 (вх.№ 21893/П-2600-20 від 21.08.2020).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 16.03.2020 (вх. № 10634/8 від 16.03.2020), від 27.04.2020 (вх.№ 15537/8 від 30.04.2020), від 17.08.2020 (вх.№ 21893/П-2600-20 від 21.08.2020) з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя А.Г. Секірська