Справа № 200/8321/24
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року справа №200/8321/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року (повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року) у справі № 200/8321/24 (суддя в І інстанції Куденков К.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - Управління), в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення від 19.11.2024 № 50 про відмову у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 03.10.2024, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 18.08.1981 по 20.09.1992 і з 01.09.1993 по 23.12.1993, з урахуванням висновків суду.

В обґрунтування позову позивач посилається на безпідставну відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з не зарахуванням спірних періодів до страхового стажу.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано рішення відповідача від 19.11.2024 № 50 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язано Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.10.2024 із зарахуванням до її страхового стажу періодів роботи з 18.08.1981 до 16.06.1987 (включно), з 17.06.1990 до 20.09.1992 (включно) і з 01.09.1993 до 23.12.1993 (включно), з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що 03.10.2024 ОСОБА_1 за допомогою вебпорталу Пенсійного фонду подала заяву про призначення пенсій за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058). Заяву розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області. Зазначає, що 19.11.2024 (на заміну рішення від 10.10.2024) Управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058. Зазначає, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 24.09.2024, з 18.08.1981 по 20.09.1992 та 01.09.1993 по 23.12.1993, оскільки документи, на підставі яких зроблено записи, не надавалися. Посилається на те, що спірним в цій справі є наявність у останньої підтвердженого права страхового стажу (31 рік). Згідно документів, наданих до заяви про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 та індивідуальних відомостей, страховий стаж на дату звернення становить 25 років 03 місяці 29 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Також при ретельному аналізі поданої копії дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 24.09.2024 виявлено, що на першій сторінці відсутній підпис власника трудової книжки. Сам Дублікат виписано 24.09.2024. Вважає, що будь-яке порушення прав позивача на пенсійне забезпечення з боку Пенсійного фонду України відсутнє.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України, відповідно до спірного рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 19 листопада 2024 року № 050 відповідач розглянув заяву позивачки від 03.10.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Указаним рішенням позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. Зазначено, що вік заявниці 60 років 00 місяців. Страховий стаж особи становить 25 років 3 місяці 29 днів. Зазначено, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно дубліката трудової книжки НОМЕР_1 від 24.09.2024, - з 18.08.1991 по 20.09.1992, з 01.09.1993 по 23.12.1993, оскільки документи, на підставі яких зроблено записи, не надавалися. Роз`яснено, що дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату за досягнення 63-річного віку, - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачем до суду надана копія дублікату трудової книжки № НОМЕР_1 від 24.09.2024, в якій наявні записи: - №№ 1-5 щодо роботи позивачки в період з 18.08.1981 на посаді учня електрослюсаря, з 10.12.1981 по 20.09.1992 на посаді електрослюсаря в Жданівському металургійному заводі «Азовсталь» імені Орджонікідзе; - №№ 6-7 щодо роботи позивачки в період з 01.09.1993 по 23.12.1993 на посаді мийниці посуду в Державному підприємстві громадського харчування «Морозиво».

На першому аркуші дубліката трудової книжки відсутній підпис власника книжки, але наявна печатка Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області і підпис в.о. керівника апарату суду В. Коломоєць.

Лопата О.Ю. надала до суду копію листа ПРАТ МК «Азовсталь» від 17.04.2027 № 03.03.01-397/к, в якому позивачу на її звернення щодо надання довідки про підтвердження наявного стажу роботи на підприємстві повідомлено про те, що внаслідок вторгнення Російської Федерації на територію України (24.02.2022) м. Маріуполь було окуповано. З цих причин майже всі документи підприємства, в тому числі листування, первинні та договірні, кадрові та архівні документи залишилися в будівлях підприємства на території окупованого м. Маріуполь. В інформаційних (автоматизованих) та інформаційно-комунікаційних системах підприємства відсутні відповідні дані відносно трудової діяльності в ПРАТ «МК «Азовсталь». Одночасно повідомлено про те, що одразу після отримання ПРАТ «МК «Азовсталь» контролю над виробничими приміщеннями підприємства, розташованими у місті Маріуполь, а також відновлення доступу до архіву, у підприємства з`явиться можливість перевірити відповідні документи та, за наявності, надати їх за її зверненням.

Також позивач надала до суду копії довідок Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24.09.2024 № 03/42/4/24 і № 03/42/5/24, в яких зазначено, що позивач дійсно працювала в Орджонікідзевському районному суді міста Маріуполя Донецької області з 1 лютого 1999 року по 29 жовтня 2022 року. Також зазначено, що позивач дійсно працює в Орджонікідзевському районному суді міста Маріуполя Донецької області з 2 липня 2001 року по теперішній час.

Крім того, позивач надала до суду копію біографічної довідки Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області станом на 30.07.2024, в якій зазначено трудова діяльність ОСОБА_2 : період з 18.08.1981 по 20.08.1992 - електрослюсар ВАТ «ММК «Азовсталь»; період з 01.09.1993 по 23.12.1993 - мийник посуду ДП м. Маріуполя кав`ярня «Морозиво».

З форми РС-Право щодо розрахунку стажу позивачки випливає, що спірні періоди не зараховані до її страхового стажу, крім періоду 17.06.1987 до 16.06.1990 (включно) як догляд за дитиною до трьох років.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.

Частиною 1 ст. 26 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-IV) передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Частиною 1 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч. 1 і ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV установлено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 64 Закону № 1058-IV передбачено, що Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Підпунктом 2 п. 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Згідно з п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядок № 637 установлено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 Про трудові книжки працівників, передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Отже, правильність і своєчасність заповнення трудових книжок покладалася саме на відповідальних посадових осіб роботодавця, а не на працівника.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Пунктом 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110 (далі Інструкція № 58), передбачено, що після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

На першому аркуші дубліката трудової книжки позивачки відсутній підпис власника книжки, але суд вважає, що лише ця обставина не може бути підставою для неврахування відомостей пор спірні періоди роботи позивачки.

Відповідно до пунктів 5.1 5.3 Інструкції № 58 передбачено, що особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або уповноважений ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в правому верхньому кутку першої сторінки.

Дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).

Якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.

Суд зазначає, що в трудовій книжці позивачки наявні записи, які підтверджують стаж її роботи в спірні періоди.

Відповідачем не наведено аргументів, які б вказували на неправильні чи неточні записи в спірні періоди роботи.

У такому випадку суд вважає безпідставним посилання відповідача на те, що позивачкою не були надані документи на підставі яких зроблені записи в її трудовій книжці.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оскаржуваного рішення і наявність підстав для його скасування.

Також суд зазначає, що саме органи Пенсійного фонду України мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Водночас, як було встановлено судом, період 17.06.1987 до 16.06.1990 (включно) був зарахований до страхового стажу позивачки, а тому відсутні підстави для зобов`язання повторно зарахувати цей період до її страхового стажу.

На підставі наведеного, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтувалося на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, місцевий суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30 грудня 2024 року у справі № 200/8321/24 залишити без змін.

Повне судове рішення 26 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук