Справа № 525/31/25
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/31/25
Номер провадження 2-а/525/5/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2025 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського ВП № 1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта поліції Котюжинського Петра Миколайовича, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього пуху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

10 січня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом поліцейського ВП № 1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта поліції Котюжинського Петра Миколайовича, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ з вимогою визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕНА № 3791874 від 05 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови серії ЕНА № 3791874 від 05 січня 2025 року, на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП у виді штрафу 3400,00 гривень, за те, що він 05 січня 2025 року, приблизно о 07:20 рухався на автомобілі Mercedes-Benz Atego, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в селі Іванківці Житомирського району по вулиці Карла Маркса, де і був зупинений поліцейським, який склав оскаржувану постанову. В постанові поліцейський вказав, що я, керуючи транспортним засобом (далі - ТЗ) порушив п. 2.1.а. Правил дорожнього руху України - Керування ТЗ особою, яка не має права керувати таким ТЗ. Поліцейський інкримінував позивачу порушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП та наклав штраф у розмірі 3400 грн. Позивач зазначив, що має національне посвідчення водія України серія НОМЕР_2 , видане 08.07.2022 йому вперше ТСЦ 5348 та дійсне до 12.05.2024 згідно якого, йому дозволено керувати транспортними засобами категорії «В» та «С». Автомобіль автомобілі Mercedes-Benz Atego (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) згідно Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 відноситься до категорії «С». Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжено, воєнний стан діє і на теперішній час та діяв в момент складання спірної постанови. Посвідчення водія видане вперше, термін дії якого закінчився в період воєнного стану, продовжує діяти на всій території України. Зазначене встановлено постановою від 3 березня 2022 року № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (зі змінами). Позивач вважає, що поліцейський при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи та чинне законодавство, а тому винесена постанова є необгрунтованою, незаконною, а отже підлягає скасуванню.

22.01.2025 представник відповідача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ направив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що постанова серія ЕНА № 3791874 від 05.01.2025 року відносно ОСОБА_1 складена працівником поліції правомірно, адже особа дійсно порушив ПДР, а позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, тому немає законних підстав для скасування постанови (а.с. 26-29).

Позивач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, не з`явився, подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 24).

Представник першого відповідача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ Яремчук О.В. в судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог сторони позивача посилаючись на обставини викладені у відзив та просив розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Другий відповідач поліцейський ВП № 1 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області старший сержант поліції Котюжинський Петро Миколайович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи, відзив на позов до суду не подав (а.с. 26-29).

Суд, заслухавши пояснення позивача в попередньому судовому засіданні, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 05 січня 2025 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3791814, винесену поліцейським ВП № 1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшим сержантом поліції Котюжинським Петром Миколайовичем, водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень, за те, що 05 січня 2025 року, приблизно о 07:20 позивач керував транспортним засобом Mercedes-Benz Atego, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в селі Іванківці Житомирського району по вулиці Карла Маркса, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1.а. Правил дорожнього руху України (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2.1(а) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною другою статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Досліджена в судовому засіданні копія постанови про накладення адміністративного стягнення, яка є предметом оскарження, з якої вбачається, що на позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 гривень (а.с. 12), копія постанови від 05 січня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 3791874 не була вручена позивачу під розписку.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Долучений відповідачем до матеріалів справи диск з відеозаписом, суд не розглядає як належний доказ по справі, оскільки відповідно до вимог ст. 283 КУпАП, в змісті постанови про адміністративне правопорушення не зазначено, що проводився відеозапис події та яким технічним засобом здійснювався відеозапис.

Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Постановою Кабінету Міністрів України № 348 від 22.03.2022 року (яка набула чинності з 23 березня 2022 року та була чинною як на час складання протоколу від 13 серпня 2024 року так і на час розгляду справи апеляційним судом) внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» та доповнено Постанову КМ України пунктом 1-1, згідно якого установлено, що у період воєнного стану до керування транспортними засобами категорії C, C1 на території України допускаються особи, які мають посвідчення водія категорії B.

При цьому за змістом вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р. № 184 «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» (із змінами) не міститься будь-яких обмежень щодо її застосування на водіїв (в залежності від роду занять, проходження служби тощо), а відтак її чинність поширюється на усіх осіб, які мають посвідчення водія категорії B.

Так, з матеріалів справи, відеозапису вбачається, що позивач ОСОБА_1 станом на день зупинки його працівниками поліції і винесення постанови серії ЕНА № 3791874 від 05 січня 2025 року мав посвідчення водія НОМЕР_2 з правом керування транспортними засобами категорія «В, С». Факт наявності такого посвідчення підтверджується доданою до матеріалів справи копією цього посвідчення (а.с. 11).

Суд тільки оцінює надані матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, що унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду на підтвердження обвинувачення особи у скоєнні адміністративного правопорушення.

Суд констатує, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП відповідачами суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені у справі обставини, суд дійшов висновку, що постанова серія ЕНА № 3791874 від 05 січня 2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП підлягає скасуванню в зв`язку з недоведеністю вини особи у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі слід закрити.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 605,60 гривень, про що в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат. в зв`язку задоволенням позовних вимог позивача, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_5 , до Поліцейського ВП № 1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшого сержанта поліції Котюжинського Петра Миколайовича, службова адреса: вулиця Покровська, будинок 88, місто Житомир, Житомирська область, 10031, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ, місцезнаходження юридичної особи: вулиця Старий Бульвар, будинок 5/37, місто Житомир Житомирської області, поштовий індекс 10008, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108625, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього пуху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 3791874 від 05 січня 2025 року, винесену поліцейським ВП № 1 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області старшим сержантом поліції Котюжинським Петром Миколайовичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 3400,00 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 по ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені ним судові витрати у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Житомирській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108625.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 26 березня 2025 року.

Суддя Ю.І. Ячало