Справа № 722/496/25
Суддя: Унгурян С. В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 722/496/25
Номер провадження 2-а/722/23/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді Унгуряна С.В.

секретаря Ткач Н.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ладан А.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із вищезазначеним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення №345 від 10.02.2025 року та закриття провадження у справі.

На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 06.02.2025 року старшим офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 капітаном ОСОБА_2 складено протокол ДРТЦК №345 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Зі змісту даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 , 10.10.2024 року направлено повістку для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 20.10.2024 року. Однак у встановлений термін до даного відділу не з`явився, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. 41 Постанови КМУ від 16 травня 2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період».

10.02.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 винесено постанову №345 за справою про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 надіслано засобами поштового зв`язку повістку про виклик з вимогою прибути 20.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З проставленої оператором Укрпошти відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п. 41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причини не явки не повідомляв. Своїми винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч.10 чт. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3. ст. 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено штраф в розмірі 17 000 гривень.

Вважає, що оскаржувана постанова прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вважає вищевказану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, 19.12.2024 року ОСОБА_1 особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 для написання заяви щодо отримання повторного тимчасового посвідчення військовозобов`язаного. Відтак, в період з 27.12.2024 року по 05.01.2025 року здійснював проходження військово-лікарської комісії, за результатами проходження ВЛК ОСОБА_1 визнаний придатним до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпірозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони.

06.02.2024 року ОСОБА_4 разом з рідним братом особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , щоб отримати тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, проте працівником даного Відділу відразу складений протокол про порушення правил військового обліку, мотивуючи це тим, що по місцю проживання надійшла повістка, однак він на вказану дату не з`явився, чим порушив правила військового обліку.

Однак, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, працівником відділу ОСОБА_2 не долучено докази неможливості отримання ІНФОРМАЦІЯ_5 , як підрозділом Міністерства оборони України, обліково - персональних даних відносно позивача ОСОБА_1 . Більше того протокол складений без участі свідків, без проставлення відповідних підписів на протоколі, щодо роз`яснення прав та обов`язків передбачених нормами Конституції України та КУпАП.

В той же час позивачем особисто надавалися пояснення про те, що жодної повістки він за місцем проживання не отримував, працівник Укрпошти не повідомляла жодним чином про надходження повістки, відтак дані пояснення, не внесені до даного протоколу, а це свідчить про те, що обставини наведені у протоколі не встановлені, а сам протокол складений з порушенням вимог статті 256 КУпАП та Інструкції №3 від 01.01.2024 року затвердженої Наказом Міністерства оборони України.

Після розгляду даного протоколу, позивач 10.02.2025 року особисто прибув в смт. Кельменці до ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, де фактично відбувся її розгляд не керівником відділу, а юристом даної установи, остання маючи з ним розмову, не взяла до уваги його заперечення, на його прохання надати докази отримання чи відмови від отримання повістки, також не надала, по даній справі та повідомила, що постанова по справі буде направлена мені поштою без зазначення результатів розгляду адміністративного правопорушення.

При цьому, прізвище посадової особи, яка розглядає справу, оголошено не було, жодні права, які позивач має під час розгляду справи, не оголошено, докази, які є в матеріалах справи на підтвердження його вини не досліджувалися, як йому стало відомо після отримання постанови, пояснення також не висвітлені у уостанові, чим порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, а також порушено вимоги статей 279, 280 КУпАП.

Більше того, керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зазначений в постанові як посадова особа, що розглянув справу, до позивача не виходив, справу не розглядав та оскаржувану постанову не виносив.

Вважає, що справа щодо позивача уповноваженою особою не розглядалася, а оскаржувана постанова винесена фактично без присутності позивача, без її оголошення за результатами розгляду справи та фактично без виклику позивача на її розгляд.

Враховуючи викладене просила визнати протиправною та скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення №345 від 10.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17000 грн. та закрити провадження у даній справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 27.02.2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

06.03.2025 року від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив у задоволені позову відмовити

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторонами не заявлялося.

У зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, враховуючи ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст.210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що 06.02.2025 року старшим офіцером відділення мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 складено протокол серії ДРТЦК №345 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Зокрема, із змісту даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 . 10.10.2024 року ОСОБА_1 було направлено повістку на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 20.10.2024 року. У встановлений термін до даного відділу ОСОБА_1 не з`явився, чим порушив вимоги ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.3 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.41 постанови КМУ від 16.05.2024 року №560 «Про затвердження Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації на особливий період».

10.02.2025 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 №345 ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 17000 грн. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 надіслано засобами поштового зв`язку повістку про виклик з вимогою прибути 20.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З проставленої оператором Укрпошти відмітки про відсутність громадянина ОСОБА_1 за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання вбачається, що даний громадянин відповідно до п.41 Порядку проведення призову на військову службу під час мобілізації, особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 року №560 був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , однак на вказаний у повістці час та дату не з`явився та про поважність причини неявки не повідомляв. Своїми винними діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 3 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч.ч.1, 2 ст.17 Закону України «Про оборону України», що призвело до порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчиненого в особливий період, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3. ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн.

Частина третя статті 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Об`єктом зазначеного адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення встановленого порядку військового управління.

Суб`єктами вказаного адміністративного правопорушення є призовники, військовозобов`язані, резервісти, а також посадові особи.

Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст.22Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Додатковою обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є час його вчинення, а саме особливий період.

За змістом ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Системне тлумачення наведених норм свідчить, що законодавець установив для військовозобов`язаних імперативний обов`язок з`явитися за повісткою у місце і строк, що в ній зазначені, у разі оголошення мобілізації.

Водночас Закон № 3543-XII визначає підстави для відстрочення виконання цього обов`язку, якщо військовозобов`язаний не з`явився за повісткою з поважних причин. Перелік поважних причин викладений у ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII і є вичерпним.

Неявка військовозобов`язаного за повісткою з поважних причин не може мати наслідком відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст.287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, тому на нього розповсюджується вимоги законодавства України про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про військовий обов`язок і військову службу, про оборону України, у тому числі щодо явки за повісткою до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, як органів військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Крім того, чинним законодавством України не встановлено обмежень щодо спрямування повістки військовозобов`язаним, які вчасно оновили дані, щодо їх явки до відповідних органів ТЦК та СП, оскільки якщо особа має статус військовозобов`язаного та відповідно перебуває на обліку у ТЦК та СП зобов`язана з`являтися до них на вимогу за повісткою .

Враховуючи зазначені обставини, суд доходить до висновку, що відповідач правомірно поклав на позивача обов`язок з`явитись за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних військовозобов`язаного.

Відносно належного оповіщення ОСОБА_1 відповідачем про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 , суд враховує наступні положення чинного законодавства України.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету міністрів України № 270 від 05 березня 2009 року, листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

З наданої відповідачем копії поштового повідомлення встановлено, що надіслана позивачу засобами поштового зв`язку повістка повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже, відповідно до зазначених Правил надання послуг поштового зв`язку, поверненню повістки з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» передує інформування працівником об`єкта поштового зв`язку одержувача про надходження листів з позначкою «Повістка ТЦК».

Доводи позивача про те, що працівники поштового зв`язку жодним чином не проінформували позивача про надходження повістки судом не приймаються до уваги, оскільки вони не підтверджені жодними доказами. Крім того, чинне законодавство України не покладає на відповідача обов`язків щодо перевірки належного інформування працівниками об`єкта поштового зв`язку одержувача, у даному випадку позивача, про наявність на його ім`я та адресу листів з позначкою «Повістка ТЦК».

Крім того, як встановлено матеріалами справи, відповідач направив повістку ОСОБА_1 на адресу його місця проживання в АДРЕСА_1 . Адресу свого місця проживання за відомостями позивача він не змінював, будь-яких помилок у повістці про виклик щодо адреси його проживання відповідачем не допущено. А тому, суд вважає, що відповідач виконав усі дії щодо належного оповіщення позивача, яке він уповноважений відповідно до чинного законодавства України.

Отже, оцінюючи вказаний доказ, а саме копію поштового повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд приймає до уваги те, що позивач викликався на 11:00 год 20.10.2024 року, повістка повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 , відтак цей доказ підтверджує належне повідомлення ОСОБА_1 про необхідність явки. А ОСОБА_1 в свою чергу не повідомляв до ІНФОРМАЦІЯ_4 про зміну адреси місця проживання, тому він вважається належним чином повідомленим про явку до відповідача для уточнення даних.

Як встановлено ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Крім того, відповідно до ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення , а також закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як вбачається із змісту повістки №546546, позивача ОСОБА_1 викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 11.00 год. 20.10.2024 року для уточнення даних. Враховуючи те, що на вказаний час та дату позивач до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з?явився, датою виявлення адміністративного правопорушення відповідачем, який повинен був бути обізнаним про таку неявку позивача, слід вважати наступний день, який слідує за днем неявки, тобто 21.10.2024 року.

При цьому, на підтвердження обставин того, що про неявку позивача було встановлено відповідачем лише 06.02.2025 року, суду не надано жодних належних та достовірних доказів.

Як встановлено судом, до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП позивача ОСОБА_1 було притягнуто лише 10.02.2025 року, тобто після спливу трьох місяців з дня виявлення адміністративного правопорушення, що є порушенням строків, передбачених ч.7 ст.38 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, скасувавши постанову за справою про адміністративне правопорушення №345 від 10.02.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та закривши провадження у справі відносно нього на підставі ч.7 ст.38 КУпАП.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на викладені вимоги закону, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн. слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 19, 72-77, 90, 94, 139, 229, 241-246, 250, 255, 271-272, 286, 292-293, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Постанову №345 за справою про адміністративне правопорушення від 10.02.2025 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі ч.7 ст. 38 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жителя АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Сокирянський районний суд Чернівецької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя С.В.Унгурян