Справа № 160/10607/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/10607/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 в адміністративній справі №160/10607/24 за позовом ОСОБА_1

до 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

23.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 в особі представника Боднара Дениса Володимировича до 20 Регіональної військово-лікарської комісії, в якій представник позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань у розмірі 30 000 гривень щомісячно за період з 01.12.2023 року по 30.04.2024 року;

- зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань у розмірі 30 000 гривень щомісячно за період з 01.12.2023 року по 30.04.2024 року.

В обґрунтування позову зазначено щодо протиправної бездіяльності 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань у розмірі 30 000 гривень щомісячно за період з 01.12.2023 року по 30.04.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 в адміністративній справі №160/10607/24 в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 в особі представника Боднара Дениса Володимировича до 20 Регіональної військово-лікарської комісії про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 перебуває на службі у 20 Регіональній військово-лікарській комісії та займає посаду фельдшера відділення експертизи, що підтверджено копією довідки 20 Регіональної військово-лікарської комісії №36 від 01.04.2023 року.

20 Регіональна військова-лікарська комісія була утворена у лютому 2023 року (код в , Класифікація організаційно-правових форм господарювання за ДК 002:2004-425 Державна організація (установа, заклад).

На виконання приписів Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402 (із змінами та доповненнями), Центральною військово-лікарською комісією було затверджено Положення про 20 регіональну військово- лікарську комісію, яким визначаються функції та повноваження 20 регіональної військово-лікарської комісії (надалі - Положення про 20 РВЛК).

Відповідно до завдань, функцій та повноважень, визначених Положенням про 20 РВЛК, затверджений штатний розпис особового складу 20 регіональної військово-лікарської комісії.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 зі змінами внесеними Указом Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023 затвердженого Законом України від 07 лютого 2023 року №2915-IX, постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами), наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 та на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 06 березня 2023 року № 5718/з, наказами 20 РВЛК Про виплату додаткової винагороди від 04.05.2023 року № 8; від 01.06.2023 року № 10; від 01.07.2023 року № 17; від 01.08.2023 року № 20; від 04.09.2023 року № 24; від 02.10.2023 року № 29; від 05.12.2023 року № 47 позивачеві нараховувався та виплачувався такий вид грошового забезпечення військовослужбовців як додаткова винагорода у розмірі 30 000 грн. на місяць в розрахунку пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

У грудні 2023 року відповідачем було припинено нарахування та виплату позивачеві додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн.

Як зазначив представник позивача у поданій до суду позовній заяві, ані посада, ані статус ОСОБА_1 не змінилися, жодних дисциплінарних стягнень до позивача застосовано не було, він й надалі продовжує виконувати функції передбачені посадовою інструкцією фельдшера відділення експертизи та положенням про 20 Регіональну військово-лікарську комісію.

13.04.2024 року з метою з`ясування підстав припинення нарахування означених вище грошових коштів, на адресу відповідача було направлено адвокатський запит.

18.04.2024 року відповідач надав відповідь у котрій зазначив, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно бойових наказів (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово- лікарської та лікарсько-льотної експертизи.

Також відповідач, з посиланням на роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 20.02.2024 року № 220/13/1448, вказав, що на позивача не розповсюджує свою дію «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцем Збройних сил України та деяким іншим особам № 260 від 07.06.2018 року.

Позивач вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, котра полягає у не нарахуванні та невиплаті йому додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн. щомісяця пропорційно виконання бойових (спеціальних) завдань, звернувся до суду із даною позовною заявою.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Статтею 43 Конституції України передбачено право на своєчасне одержання винагороди за працю, яке захищається законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. № 2232-XII (надалі - Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Положеннями ст. 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», Закон України «Про Збройні Сили України», Закон України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно із Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі -Постанова № 168).

Пунктом п.1 Постанови №168 (у редакцій на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п. 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Таким чином, Постановою №168 передбачено, що виплату на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил додаткової винагороди в розмірі до 30000грн. щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби).

На момент виникнення спірних правовідносин до Постанови № 168 внесені зміни зокрема: - в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінено словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць"; - доповнено постанову пунктом 2-1, яким установлено, що керівники відповідних міністерств та державних органів визначають порядок і умови виплати додаткової винагороди, одноразової грошової допомоги, розміри виплати додаткової винагороди в розмірі до 30000 гривень.

Отже, приписами Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважено керівників державних органів визначати не тільки порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також її розмір (в розмірі до 30000 грн).

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 року № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 року № 1109/15800.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

- медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

- визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

- установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно із пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України (підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Згідно з абзацом десятим підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу ЦВЛК також має право залучати головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів- спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи.

Аналізуючи вищенаведене можна зробити висновок, що виплата додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання завдань (заходів) здійснюється військовослужбовцям медичного складу (лікарям), які входять до складу ВЛК (а також спеціалістам інших спеціальностей, залученим для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи), які згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської та лікарсько-льотної експертизи.

Тобто у цьому випадку позивач є спеціалістом залученим для вирішення питань військово-лікарської експертизи, які згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконують бойові (спеціальні) завдання - залучені до проведення військово-лікарської експертизи, у зв`язку чим має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30 000,00 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань.

Оскільки позивач є спеціалістом, залученим для вирішення питань військово-лікарської експертизи, який згідно із бойовими наказами (бойових розпоряджень) виконує бойові (спеціальні) завдання - залучений до проведення військово-лікарської експертизи, у зв`язку чим має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000,00 гривень щомісячно за період з 01.12.2023 року по 30.04.2024 року.

Завданнями за призначенням 20 РВЛК є організація та проведення військово-лікарської експертизи у підпорядкованій штатно адміністративно-територіальній зоні.

Завдання за призначенням виконуються особовим складом 20 РВЛК, згідно із її затвердженою організаційно-штатною структурою (штатним розписом), до якої належить військова посада позивача.

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Отже, враховуючи особливості функцій держави, а саме управлінську діяльність штатних ВЛК, що полягає у вчиненні юридично значимих дій з виконання державних функцій у порядку, визначеному законом, які мають правові наслідки, а також їх правозастосовну діяльність із виконання законів і підзаконних нормативних-правових актів шляхом прийняття правозастосовного акта постанови ВЛК, законодавством України вважається, що такі функції виконуються усім особовим складом, зокрема і особовим складом 20 РВЛК.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 291, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.07.2024 в адміністративній справі №160/10607/24 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність 20 Регіональної військово-лікарської комісії щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань у розмірі 30 000 гривень щомісячно за період з 01.12.2023 року по 30.04.2024 року;

Зобов`язати 20 Регіональну військово-лікарську комісію нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену додаткову винагороду за виконання бойових (спеціальних) завдань у розмірі 30 000 гривень щомісячно за період з 01.12.2023 року по 30.04.2024 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун