Справа № 280/1473/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/1473/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року (суддя Богатинський Б.В.) в адміністративній справі за позовом Комунального підприємства «Московський сількомунгосп» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємстве «Московський сількомунгосп» звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16 листопада 2023 року № 14, яким Комунальному підприємству «Московський сількомунгосп» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток на загальну суму 164 371,75 гривень, в тому числі 158 492,00 гривень за податковими зобов`язаннями, 5 879,75 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями; № 14, яким Комунальному підприємству «Московський сількомунгосп» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, що вилучається до бюджету, на загальну суму 5 718,00 гривень за податковими зобов`язаннями, прийняті на підставі акту перевірки від 01.09.2022 № 2472/08-01-07-18/33286628 з урахуванням Рішення ДПС України про результати розгляду скарги від 10.11.2023 вих. №33811/6/99-00-06-01-02-06, як такі, що не відповідають чинному законодавству України, а також порушують права та охоронювані законом інтереси Комунального підприємства «Московський сількомунгосп».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16 листопада 2023 року № 14, № 14 вважає незаконними через невідповідність їх нормам діючого законодавства України. Позивач не занижував «Фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток), визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності» за 2018, 2019, 2020 роки, відповідно, не занизив податкові зобов`язання з податку на прибуток за ці роки, і, відповідно, частину чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, що вилучається до бюджету. Технологічний норматив втрат та необлікованих витрат питної води на КП «Московський сількомунгосп» за перевiряємий період складав від 3 до 48 %. Вказаний норматив пояснюється зношеністю і аварійністю мереж. При визначенні фінансового результату до оподаткування за 2018, 2019, 2020 роки в акті перевірки відповідачем не були враховані втрати і необліковані витрати питної води позивача, як підприємства, яке надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які включені до складу витрат при визначені фінансового результату до оподаткування. Відповідачем незаконно донараховані позивачу грошові зобов`язання з податку на прибуток в розмірі 158 492,00 гривень з визначенням штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 5 879,75 гривень та збільшена сума грошового зобов`язання за платежем частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, що вилучається до бюджету, в розмірі 5 718,00 гривень. Зазначені податкові повідомлення-рішення не відповідають вимогам чинного законодавства України, порушують права та охоронювані законом інтереси позивача. Позивач просить позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга фактичного відтворює відзив на позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У запереченнях на відзив позивача, контролюючим органом зазначено про правомірність висновків податкового органу викладених в акті перевірки та обґрунтованості прийнятого податкового-повідомлення рішення.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що податковим органом, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, пункту 522, пункту 69.2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010р. № 2755-VІ (зі змінами та доповненнями) (далі ПК України), п.2 ч.1 ст.13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ (зі змінами та доповненнями), на підставі наказів ГУ ДПС у Запорізькій області від 16.08.2022 року №881-п, від 22.08.2022 року №889-п, проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «МОСКОВСЬКИЙ СІЛЬКОМУНГОСП» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 23.08.2022, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 23.08.2022, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період 01.01.2011 по 23.08.2022, іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 23.08.2022.

За результатами проведеної документальної позапланової виїзної перевірки складено акт від 01.09.2022 №2472/08-01-07-18/33286628, яким встановлено порушення, зокрема:

- п.п.134.1.1.п. 134.1 ст. 134, п.135.1. ст.135 розділу ІІІ з врахуванням вимог п.44.1, п.44.2 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями), п.5 НП(С)БО 15 «Дохід», п.5, п.6, п.7 НП(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого занижено податок на прибуток за період, що перевірявся, на загальну суму 158 492 грн.;

- п.п.134.1.1.п. 134.1 ст. 134, п.135.1. ст.135 розділу ІІІ з врахуванням вимог п.44.1, п.44.2 ст.44 ПК України, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV, п.5 НП(С)БО 15 «Дохід», п.5, п.6, п.7 НП(С)БО 16 Витрати, в результаті чого занижено показник у рядку 07 Декларацій «Частина чистого прибутку (доходу), що відраховується до державного бюджету» за період з 01.01.2017 по 23.08.2022 на суму 5 718 грн.

На підставі встановлених порушень, ГУ ДПС у Львівській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 22.09.2022 №7233/13-01-07-04 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 158 492 грн та застосування штрафної санкції 39 623 грн;

- від 22.09.2022 №7234/13-01-07-04 про збільшення суми грошового зобов`язання частина чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, що вилучається до бюджету на 6 886,25 грн, в тому 5 718,00 грн, за податковими зобов`язаннями та 1 168,25 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

На прийняті податкові повідомлення рішення позивачем подано скаргу до ДПС України, яку Рішенням ДПС від 10.11.2023 №33811/6/99-00-06-01-02-06, з доповненням від 16.11.2023 №34267/6/99-00-06-01-02-06, ДПС України: - скасувало ППР від 22.09.2022 №7233/13-01-07-04 ГУ ДПС у Львівській області від 22.09.2022 №7233/13-01-07-04 у частині застосованої штрафної санкції від суми 168 716,25 грн, в іншій частині зазначене ППР залишило без змін; - скасувало ППР ГУ ДПС у Львівській області від 22.09.2022 №7234/13-01-07-04 у частині застосованої штрафної санкції від суми 5 841,25 грн, в іншій частині зазначене ППР залишило без змін.

На підставі Рішення ДПС України Головне управління ДПС у Запорізькій області прийнято нові податкові повідомлення-рішення:

- від 16.11.2023 №14 про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на 158 492 грн та застосування 5879,75 грн штрафної санкції;

- від 16.11.2023 №14 про збільшення суми грошового зобов`язання частини чистого прибутку (доходу) комунальних унітарних підприємств, що вилучається до бюджету на суму 5718,00 грн (штрафна (фінансова) санкція не застосовувалася).

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Положеннями п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що господарська діяльність діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через відокремлені підрозділи, а також через будь яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 ПК України витрати це сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, яких відбувається формах, здійснених для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталі (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Так, відповідно до абз.1 п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 135.1 статті 135 ПК України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Згідно з приписами п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до ст.3 розділу 1 Національного положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013р. №73, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.02.2013р. за №336/22868 (далі НП (С)БО №1 доходи - збільшення економічних вигод у вигляді надходження активів або зменшення зобов`язань, які призводять до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників).

За змістом приписів п.5 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. №290 (далі П(С)БО 15) дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до п.7 П(С)БО 15 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Пунктом 21 П(С)БО 15 визначено, що дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню.

Згідно з п.6 Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000р. за №27/4248 (далі П(С)БО 16) витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 7 П(С)БО 16 передбачено, що витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

За приписами п.8 П(С)БО 16 якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.

При цьому, п.9 П(С)БО 16 передбачено, що не визнаються витратами, зокрема, зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам. Наведеним у п.6 П(С)БО 16, а також витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а його статтею 3 передбачено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також в пп.1.2 п.1, пп.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (далі - Положення), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону та п.2.4 Положення первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок. Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. Наявність належно оформлених первинних документів є обов`язковою ознакою господарської операції, однак не єдиною. По своїй правовій суті господарська операція є операція, яка змінює зміст активів платника податку, а первинні документи лише підтверджують факт її проведення.

Згідно зі ст.1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб`єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні доходів і витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, хоч і первинний документ наявний, у податковому та бухгалтерському обліку вони не можуть відображатися.

З аналізу наведених норм слідує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції - дії або події, що спричинили реальні зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, тобто майновому стані платника податків. Водночас, наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

Відображення господарської операції у податковому обліку повинно здійснюватись відповідно до її реального економічного змісту на підставі первинних документів бухгалтерського обліку.

Таким чином, основною первинною ознакою господарської операції є її реальність, а наявність первинних документів є вторинною, похідною ознакою. Належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами не свідчить про безумовну їх відповідність самому змісту операції. Правові наслідки створює саме господарська операція, а не первинні документи.

Як свідчать матеріали справи, позивач зазначив, що при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2018, 2019, 2020 роки в акті перевірки відповідачем не були враховані втрати і необліковані витрати питної води позивача.

При розгляді справи встановлено, що позивач до проведення реорганізації згідно рішення Михайло-Лукашівської сільської ради від 29.07.2021 №5 здійснював діяльність із забору, очищення та постачання води (код за КВЕД 36.00).

Так, зокрема за даними первинних документів (накладні, акти виконаних робіт, банківські виписки, відомість обліку по рахунку 311, 631, відомості нарахування та виплати заробітної плати, розрахунки за податками та платежами, матеріальні звіти, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, акти на списання матеріальних цінностей, подорожні листи, тощо) та даними бухгалтерського обліку (головна книга) за 2018 рік КП «Московський сількомунгосп» відображено наступні витрати по бухгалтерським рахункам на загальну суму 431 738,93 грн:

Рахунок 90 «Собівартість реалізованих товарів (робіт, послуг)» - 117 457,49 грн (собівартість придбання води, яка в подальшому була реалізована),

Рахунок 92 «Адміністративні витрати» - 256 664,43 грн (нарахування заробітної плати, нарахування ЄСВ, РКО, списання канцтоварів, абонентських книг тощо),

Рахунок 93 «Витрати на збут» - 5 369,68 грн (послуги Вільнянського CEC (ДУ «Запорізький ОЛЦ МОЗ України»),

Рахунок 93.1 «Витрати на збут» - 52 247,33 грн (списання ДП та матеріалів на ремонтні роботи під час аварійних ситуацій на водопроводі),

За даними звіту про фінансовий результат за 2018 р. у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» відображено суму 117,5 тис. грн, у рядку 2270 «Інші витрати» відображено суму 363,1 тис. грн. Загальна сума витрат становить 480,6 тис. грн (рядок 2285 фінансового звіту).

За даними первинних документів (накладні, акти виконаних робіт, банківські виписки, відомість обліку по рахунку 311, 631, відомості нарахування та виплати заробітної плати, розрахунки за податками та платежами, матеріальні звіти, звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, акти на списання матеріальних цінностей, подорожні листи, тощо) та даними бухгалтерського обліку (головна книга) за 2019 рік КП «Московський сількомунгосп» відображено наступні витрати по бухгалтерським рахункам на загальну суму 708 712,14 грн:

Рахунок 90 «Собівартість реалізованих товарів (робіт, послуг)» - 285 569,57 грн (собівартість придбання води, яка в подальшому була реалізована),

Рахунок 92 «Адміністративні витрати» - 304 076,55 грн. (нарахування заробітної плати, нарахування ЄСВ, РКО, списання канцтоварів, абонентських книг тощо),

Рахунок 93 «Витрати на збут» - 5 369,68 грн (послуги Вільнянського CEC (ДУ «Запорізький ОЛЦ МОЗ України»),

Рахунок 93.1 «Витрати на збут» - 113696,34 грн (списання ДП та матеріалів на ремонтні роботи під час аварійних ситуацій на водопроводі),

За даними звіту про фінансовий результат за 2019 р. у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» відображено суму 285,6 тис. грн, у рядку 2270 «Інші витрати» відображено суму 535,3 тис. грн. Загальна сума витрат становить 820,9 тис. грн (рядок 2285 фінансового звіту).

За даними первинних документів (накладні, акти виконаних робіт, банківські виписки, відомість обліку по рахунку 311, 631, відомості нарахування та виплати заробітної плати, розрахунки за податками та платежами, матеріальні звіти, звіт про використання коштів виданих на відрядження або під звіт, акти на списання матеріальних цінностей, подорожні листи, тощо) та даними бухгалтерського обліку (головна книга) за 2020 рік КП «Московський сількомунгосп» відображено наступні витрати по бухгалтерським рахункам на загальну суму 1 102 845,89 грн:

Рахунок 90 «Собівартість реалізованих товарів (робіт, послуг)» - 717 189,43 грн. (собівартість придбання води, яка в подальшому була реалізована),

Рахунок 92 «Адміністративні витрати» - 309 707,07 грн (нарахування заробітної плати, нарахування ССВ, РКО, списання канцтоварів, абонентських книг тощо),

Рахунок 93 «Витрати на збут» - 7 213,72 грн (послуги Вільнянського CEC (ДУ «Запорізький ОЛЦ МОЗ України»),

Рахунок 93.1 «Витрати на збут» - 68 735,67 грн (списання ДП та матеріалів на ремонтні роботи під час аварійних ситуацій на водопроводі).

За даними звіту про фінансовий результат за 2020 р. у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» відображено суму 717,2 тис. грн, у рядку 2270 «Інші витрати» відображено суму 1135,5 тис. грн. Загальна сума витрат становить 1852,7 тис. грн (рядок 2285 фінансового звіту).

В період 01.01.2018 - 31.12.2020 втрати і необліковані витрати питної води склали:

Січень 2018 - 2064,62, Лютий 2018 - 3315,69, Березень 2018 - 2135,67, Квітень 2018 - 7972,4, Травень 2018 - 8790,22, Червень 2018 - 5271,1, Липень 2018 - 4530,74, Серпень 2018 - 3435,33, Вересень 2018 - 3761,6, Жовтень 2018 - 3431,05, Листопад 2018 - 2204,22, Грудень 2018 - 2037,92, Всього 2018р.- 48950,56;

Січень 2019 - 638,45, Лютий 2019 - 493,57, Березень 2019 - 597,74, Квітень 2019 - 1845,83, Травень 2019 - 4986,54, Червень 2019 - 18014,94, Липень 2019 - 9475,47, Серпень 2019 - 9076,5, Вересень 2019 - 19630,93, Жовтень 2019 - 25063,7, Листопад 2019 - 26959,11, Грудень 2019 - 29180,26, Всього 2019р. - 145963,04;

Січень 2020 - 25654,07, Лютий 2020 - 24435,77, Березень 2020 - 48865,54, Квітень 2020 - 112553,62, Травень 2020 - 77361,56, Червень 2020 - 75165,93, Липень 2020 - 74936,08, Серпень 2020 - 69126,17, Вересень 2020 - 76093,65, Жовтень 2020 - 96597,7, Листопад 2020 - 79788,11, Грудень 2020 - 63189,48, Всього 2020р. - 823767,68.

Розмір втрати і необліковані витрати питної води підтверджується даними головної книги позивача по рахунку 704 «Вирахування з доходу», актами виробничих втрат та бухгалтерськими довідками КП «Московський сількомунгосп» за відповідні податкові періоди.

Відповідач обґрунтовує свої твердження ненадання позивачем під час проведення контролюючим органом перевірки документів, водночас, відповідно до пункту 2.7 акту від 01.09.2022 №2472/08-01-07-18/33286628, під час перевірки акти про не надання первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку та інших документів господарської діяльності не складались. В додатку 4 до акту перевірки від 01.09.2022 №2472/08-01-07-18/33286628, в узагальненому переліку документів міститься, зокрема, головна книга, Договори, Видаткові накладні, акти виконаних робіт, рахунки, довідки, акти-рахунки, накопичувальна відомість витрачання матеріалів, акти на списання цінностей, подорожні листи, реєстри подорожніх листів, відомість обліку талонів, звіт про використання коштів виданих на відрядження або підзвіт, інвентарні картки, платіжні доручення, банківські виписки, та інші.

З наведених даних, відповідачем при проведенні перевірки визначення позивачем фінансового результату до оподаткування за 2018, 2019, 2020 роки здійснені без врахування втрат і необлікованих витрат питної води позивача, як підприємства, яке надавало послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які включені до складу витрат при визначені фінансового результату до оподаткування.

Таким чином, висновки контролюючого органу не відповідають фактичним обставинам справи, а податкові повідомлення-рішення від 16 листопада 2023 року № 14, № 14 є протиправними та підлягають скасуванню.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров