Справа № 160/1864/25
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1864/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року (суддя Златін С.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), Військової частини НОМЕР_2

про визнання протиправними та скасування наказів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 24.01.2025 звернувся до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 12.07.2024 № 247-РС в частині звільнення солдата ОСОБА_1 , водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти з військової служби у відставку відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за підпунктом «а» (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі); визнати протиправним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2024 № 195 (по стройовій частині) в частині виключення із списків особового складу частини та всіх видів грошового забезпечення солдата ОСОБА_1 , водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти; поновити позивача на військовій службі на посаді водія 3 зенітного кулеметного відділення 3 зенітного кулеметного взводу 6 зенітної кулеметної роти в/ч НОМЕР_3 ; стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошове забезпечення з 25.07.2024 по день поновлення на посаді, тобто за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано позивачеві подати клопотання про поновлення строку звернення з позовом до суду, до якої додати докази поважності його пропуску.

ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви в строк, визначений судом, зазначивши, що позивач використав досудовий порядок вирішення спору шляхом оскарження наказів до вищого командування. З позовом до суду звернувся після останньої відповіді 03.01.2025 від Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Генерального штабу ЗС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 .

Суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення, пропуск строку становить більше 5 місяців. Позивач був ознайомлений з оскаржуваними наказами 25.07.2024, подання скарг на оскаржувані накази та заяв про отримання тексту наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 12.07.2024 № 247-РС в частині звільнення солдата ОСОБА_1 не змінює час, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права у позасудовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Не погодившись з названою ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що приписами ч. 5 ст. 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_1 самостійно зазначає, що був обізнаний про видання наказів про звільнення 25.07.2024, натомість без належної оцінки суду залишились доводи позивача, що з наказом Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 12.07.2024 року № 247-РС він ознайомлений не був.

Водночас суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за приписами статті 233 КЗпПУ строк звернення до суду у справах про звільнення обраховується з дня вручення копії наказу про звільнення.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що процесуальним законом, а саме статтею 121 КАС України, передбачено право суду за заявою учасника справи поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Проте, посилаючись на такі висновки ЄСПЛ, суд першої інстанції не застосував у спірних правовідносинах такі принципи.

Встановивши, що після отримання наказу Військової частини НОМЕР_2 від 25.07.2024 № 195 ОСОБА_1 вчиняв дії, направлені на отримання наказу Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 12.07.2024 року № 247-РС, а також оскарження свого звільнення до вищого командування, суд першої інстанції не взяв ці обставини як такі, що свідчать про поважність причин пропуску звернення до суду, формально пославшись на положення закону щодо визначеного строку звернення до суду у справах подібної категорії.

В свою чергу суд апеляційної інстанції зазначає, що такі обставини навпаки доводять відсутність з боку позивача необґрунтованого зволікання звернення до суду з позовом, адже ОСОБА_1 всіма засобами намагався вирішити спір у позасудовому порядку. При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що та обставина, що закон не визначає обов`язкову процедуру позасудового вирішення спору у справах публічної служби, її використання є правом особи і ця обставина не може залишатися поза увагою суду.

Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом вважаються поважними та підлягають поновленню.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з неправильним застосуванням норм процесуального права, що є підставою для її скасування з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 243, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2025 року в адміністративній справі № 160/1864/25 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з 25 березня 2025 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 25 березня 2025 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова