Справа № 606/82/25
Суддя: Ромазан Л. С.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 606/82/25
РІШЕННЯ

і м е н е м У к р а ї н и

26 березня 2025 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.3 ст.210 КУпАП, від 14 січня 2025 року №6/21, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 №6/21 від 14 січня 2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Позивач, обгрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що вказана постанова винесена із порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 є необгрунтованими, недоведеними та такими, що не відповідають дійсності.

Так, у своєму позові ОСОБА_1 вказав, що він зареєстрований у застосунку Резерв + з 24.07.2024 та у нього наявна відстрочка від призову під час мобілізації на підставі п.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначив, що 07.01.2025 та 08.01.2025 він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки при оновленні застосунку Резерв+ висвітлилася червона стрічка, де йому повідомили про необхідність зібрання певного пакету документів для заміни приписного на тимчасове посвідчення. Одночасно службовою особою в нього було вилучено приписне та усно вказано з`явитися 14.01.2025 для отримання тимчасового посвідчення. Крім того, йому повідомили про необхідність сплатити штраф в розмірі 17 000 грн. через неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою на 15 жовтня 2024 року, про існування якої йому відомо не було. Вказав, що в оскаржуваній постанові та у протоколі містяться різні дати виклику його до ТЦК та СП за повісткою ( у постанові вказано про виклик на 15 жовтня 2024 року, а в протоколі на 15 листопада 2024 року). Позивач зазначив, що, зібравши пакет документів, 14.01.2025 він з`явився в ТЦК та СП, де через неоплату штрафу у видачі тимчасового посвідчення йому відмовили та вручили копії протоколу та постанови, які не містили номерів та суму штрафу, а усно вказали, що в телефонному режимі згодом повідомлять номера вказаних документів та суму штрафу, оскільки їм необхідно проконсультуватися з ІНФОРМАЦІЯ_4 . На підставі викладеного, позивач вважає постанову №6/21 від 14 січня 2025 року незаконною.

Крім того, позивач зазначає, що дії відповідача є протиправними, оскільки:

йому було вручено постанову та протокол, які не містять дату/час розгляду справи та суму штрафу;

відсутні докази, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зазначає, що ним надавалися документи, які підтверджують його реєстрацію в системі Резерв +, а довідка про здобувача освіти за формою 9 підтверджує його право на відстрочку;

не конкретизовано норм закону, за якими його притягнуто до адміністративної відповідальності;

відсутні докази неможливості отримання відповідачем даних про позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами тощо, держателями яких є державні органи;

відсутні докази необхідності явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , виклику для взяття на військовий облік;

порушення процесуальних прав позивача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 21 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Дяків О.Я. не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надіслав відзив на позов, в якому вказав, що в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №6/21 від 14 січня 2025 року слід відмовити повністю та проводити розгляд справи без його участі.

В оскаржуваній постанові вказано, що ОСОБА_1 14 січня 2025 року звернувся в ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), де під час звірки військово-облікових даних було встановлено, що він вчасно не звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для взяття на військовий облік для оформлення та отримання військово-облікового документа. Також зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці, яка була надіслана засобами Укрпошти 05.10.2024 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.10.2024 об 11 год. 00 хв. з метою звірки даних. Поштове відправлення повернулося в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) 12.10.2024 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Однак, зі слів ОСОБА_1 він повістки не бачив. ОСОБА_1 вчасно не оновив дані в центрі надання адміністративних послуг (далі ЦНАП), ІНФОРМАЦІЯ_5 , щоб отримати документ, чим здійснив триваюче правопорушення в особливий період, що є порушенням вимог п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022). Таким чином, позивач здійснив триваюче правопорушення, яке вчинене в особливий період в Україні, що є порушенням абз.7 п.3 ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідач зазначив, що позивач вчасно не оновив свої облікові дані, оскільки у нього з 19.05.2024 виник обов`язок оновити протягом 60 днів свої облікові та персональні дані, а позивач оновив їх через застосунок Резерв + після закінчення визначення терміну, а саме 27.07.2024. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. Щодо тверджень позивачем про постанову та протокол без номерів та суми штрафу, відповідач пояснив, що вказані документи були проектами.

Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Встановлено, що 14 січня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол №013 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, та винесено постанову про адміністративне правопорушення №6/21 за ч.3 ст.210 КУпАП.

Згідно із постановою ОСОБА_1 14.01.2025 о 10.20 год. звернувся в ІНФОРМАЦІЯ_2 , де під час звірки військово-облікових даних було встановлено, що він вчасно не звернувся для взяття на військовий облік для оформлення та отримання військово-облікового документа до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці, яка була надіслана засобами Укрпошти 05.10.2024 для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15.10.2024 об 11 год. 00 хв. для звірки даних. Поштове відправлення повернулося в ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) 12.10.2024 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», вчасно не оновив дані в центрі надання адміністративних послуг, ІНФОРМАЦІЯ_5 , щоб отримати документ. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.10 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022), вчинивши триваюче правопорушення в особливий період, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

Розгляд справи відбувся 14 січня 2025 року та т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №6/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Копію постанови №6/21 від 14 січня 2025 року про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, було вручено у день її складення ОСОБА_1 , що підтверджується його підписом, проставленим у відповідній графі постанови.

Як вбачається із облікової картки до військового квитка(тимчасового посвідчення) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , прийнятий на облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 13 червня 2018 року.

Згідно із довідкою про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти ОСОБА_1 , 17 січня 1991 року напродження, РНОКПП НОМЕР_1 , навчається у відокремленому структурному підрозділі "Тернопільський фаховий коледж Тернопільського національного технічного університету ім. І. Пулюя", на денній формі навчання, рівень освіти фаховий молодший бакалавр, за спеціальністю 275 транспортні технології, період навчання з 01.11.2024 по 30.06.2027.

З витягу із застосунку Резерв+ слідує, що ОСОБА_1 , 17 січня 1991 року напродження, військовозобов`язаний, військово-обліковий документ сформовано 09.11.2024 року о 19 год.13 хв., відстрочка до 07.02.2025, тип відстрочки п.1 ч.3 ст.23, адреса проживання: АДРЕСА_2 . Свої дані ОСОБА_1 у застосунку Резерв+ оновив 24 липня 2024 року.

05 жовтня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 направлено повістку № 356028, відповідно до якої останній мав з"явитись15 жовтня 2024 року об 11.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою звірки даних. Однак, вказану повістку позивач не отримав, її 12 жовтня 2024 року повернуто відправнику із причиною повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як визначено ст.235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частина 2 ст.33 КУпАП встановлює, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху і є тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Отже, на дату вчинення правопорушення діяв особливий період.

Відповідно до вимог ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Абзацом 2 ст.17 Закону України «Про оборону України» передбачено, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно із ч.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-ХІІ) військовий обов`язок включає дотримання правил військового обліку.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.

Цим Законом положення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено в новій редакції, згідно з якою, зокрема встановлено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Підпунками 2, 10, 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов"язаних та резервістів, які є додатком № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, передбачено, що призовники, військовозобов"язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтрмки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтрмки у строки, зазначені в отриманих ними документах(повістках) для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів та ін., звіряти не рідше одного разу на п"ять років власні персональні дані з обліковими даними районних(міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Предидента України про оголошеня мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов"язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Частиною 1 ст.210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст.210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Як вбачається із оскаржуваної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за несвоєчасне звернення для взяття на військовий облік для оформлення військово-облікового документа, нез"явлення за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , несвоєчасне оновлення даних в центрі надання адміністративних послуг, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом із тим, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього вказаними нормативно - правовими актами, порушив правила військового обліку і вчинив порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу.

З приводу доводівпозивача про те, що йому було вручено постанову та протокол, які не містили дати, часу розгляду справи, суми штрафу, то суд зазначає, що на виконання ухвали суду від 27 січня 2025 року відповідачем до суду надіслано належним чином завірені копія протоколу № 013 від 14 січня 2025 року, копія постанови про адміністративне правопорушення № 6/21 від 14 січня 2025 року, в якій міститься сума штрафу. Щодо незазначення у протоколі про адміністративне правопорушення часу розгляду справи, то суд зазначає, що вказана справа розглянута того ж дня, коли був складений протокол, про що свідчить підпис ОСОБА_1 у постанові у графі "підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності".

Не заслуговують на увагу твердження позивача та його представника про те, що йому не було роз"яснено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, його прав, передбачених ст.268 КУпАП, оскільки провадження про адміністративне правопорушення розпочинається із складення протоколу про адміністративне правопорушення і в протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, № 013 від 14 січня 2025 року ОСОБА_1 роз"яснено вимоги ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, про що свідчить його особистий підпис. За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 був обізнаний із своїми правами, які він мав під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Щодо інших доводів позивача, зокрема, про те, що він не знав про існування повістки № 356028 від 05.10.2024 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою звірки даних, відповідач не долучив доказів, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, в постанові не зазначено місця та часу вчинення правопорушення, не конкретизовано, які норми закону позивач порушив, фактичного місця розгляду справи, то суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами.

З матеріалів справи вбачається наявність копії повістки, яку ІНФОРМАЦІЯ_2 було 05.10.2024 відправлено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , тобто на адресу його задекларованого у застосунку Резерв+ фактичного проживання, яку 12.10.2024 повернуто до вказаного відділу з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою. Суд вважає, що позивач був належним чином повідомлений про прибуття за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку суду, розбіжність у датах виклику ОСОБА_1 до ТЦК та СП за повісткою ( у постанові вказано про виклик на 15 жовтня 2024 року, а в протоколі на 15 листопада 2024 року) не впливає на законність винесеної щодо нього постанови від 14 січня 2025 року №6/21, оскільки фактично позивач викликався повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 15 жовтня 2024 року і саме ця дата виклику зазначена у повістці та у постанові.

З приводу доводівпозивача про те, що відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, міг отримати персональні дані шляхом шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, то суд зазначає наступне.

Приміткою у статті 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, примітка до статті 210 КУпАП не може бути застосовано в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити, чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

При цьому суд звертає увагу, що жодна із зазначених баз даних не містить інформації про фактичне місце проживання позивача, номери його засобів зв`язку, а також адреси електронної пошти.

З огляду на викладене, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові та факт наявності в його діях складу правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП.

При цьому, невизнання позивачем ОСОБА_1 своєї вини у вчиненому правопорушенні суд розцінює як спосіб уникнення ним адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73, частини першої статті 77 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні, а притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення в межах санкції ч.3 ст.210 КУпАП вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог пункту 1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 відсутні, а постанова №6/21 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, від 14 січня 2025 року винесена відповідно до вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судові витрати стягненню з відповідача на корись позивача за рахунок бюджетних асигнувань не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене за ч.3 ст.210 КУпАП, від 14 січня 2025 року №6/21відмовити.

Судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок покласти на позивача ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя Л.С.Ромазан