Справа № 580/3129/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

26 березня 2025 року справа № 580/3129/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Р Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

21.03.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Р Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) (далі відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_4 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) (далі відповідач 2), ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_5 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ) (далі відповідач 3) про:

визнання протиправними дій відповідача 1 щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 до 04.03.2016, з 25.10.2017 до 22.12.2017 з встановленням базового місяця червня 2014 року;

зобов`язання відповідача 1 здійснити перерахунок та виплату йому індексації грошового забезпечення за періоди з 01.01.2016 до 04.03.2016, з 25.10.2017 до 22.12.2017, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та з урахуванням раніше проведеної виплати;

визнання протиправними дій відповідача 2 щодо нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 04.03.2016 до 25.10.2017 з встановленням базового місяця червня 2014 року;

зобов`язання відповідача 2 здійснити перерахунок та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 04.03.2016 до 25.10.2017, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та з урахуванням раніше проведеної виплати;

визнання протиправними дій відповідача 3 щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 22.12.2017 до 28.02.2018 з встановленням базового місяця січня 2008 року;

зобов`язання відповідача 3 здійснити перерахунок та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 22.12.2017 до 28.02.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та з урахуванням раніше проведеної виплати.

Обґрунтовуючи зазначив, що проходив військову службу у відповідачів у вказані вище періоди. Звертався до відповідачів з вимогою виплатити йому індексацію грошового забезпечення. За результатом звернень відповідач 1 14.02.2025 виплатив йому 15425,52грн, а 28.02.2025 відповідач 2 виплатив індексацію в сумі 14215,89грн, застосувавши базовий місяць червень 2014 року. Відповідач 3 індексацію за спірний період не виплатив. Вважає, що такі дії відповідачів суперечать нормам чинного законодавства.

До позовної заяви позивач додав заяву, в якій просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду та відкрити провадження у справі (далі Заява). Обґрунтовуючи зазначив, що предмет спору у цій справі стосується правових відносин до 19.07.2022, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин». Посилався на постанови Верховного Суду від 06.04.2023, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23. Вважає, що у цій справі до вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2018 до 28.02.2018 застосуванню підлягає ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у редакції, чинній до змін, внесених вказаним вище Законом, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Спір виник із публічно-правових відносин, належить до юрисдикції адміністративних судів та має розглядатись у порядку адміністративного судочинства. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність. Однак підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин першої та другої статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Отримуючи грошове забезпечення, у т.ч. індексацію грошового забезпечення за спірні періоди протягом 3 місяців з дати отримання позивач мав право звернутися з позовом щодо невірного її (його) розрахунку.

Листом від 19.02.2025 відповідача 1 підтверджується, що він 14.02.2025 виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 до 28.02.2016, а 28.02.2025 відповідач 2 виплатив індексацію за період з 01.04.2017 до 21.12.2017, що підтверджується також виписками з карткового рахунку позивача. Отже, в цій частині позивач дотримався строку звернення до суду.

Водночас позивач не врахував, що згідно з ч.3 ст.3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Тому його доводи про те, що до позовних вимог про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2018 до 28.02.2018 застосуванню підлягає ч.2 ст.233 КЗпП України у редакції, чинній до змін, внесених вказаним вище Законом, якою визначено, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, не обґрунтовані.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме. Так, ст.24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина 3 ст.3 КАС України приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. То ж для звернення позивача до суду застосовується чиниий на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків.

Врахувавши вказані вище норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для врахування постанов Верховного Суду від 06.04.2023, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 27.04.2023 у справі №300/4201/22, від 28.09.2023 у справі №140/2168/23, від 20.11.2023 у справі №160/5468/23, на які позивач посилався у Заяві та рішення у яких винесені в інакших обставинах спору.

Позивач не врахував, що обчислення процесуальних строків відбувається не лише з часу, коди дізнався, а й коли міг дізнатися про порушення своїх прав.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач відповідно до ч.6 ст.161 КАС України зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Звертаючись до суду 21.03.2025, позивач пропустив строк на звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій відповідача 3 щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 22.12.2017 до 28.02.2018 з встановленням базового місяця січня 2008 року та зобов`язання відповідача 3 здійснити перерахунок та виплату йому індексації грошового забезпечення за період з 22.12.2017 до 28.02.2018, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та з урахуванням раніше проведеної виплати та зобов`язаний надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, зазначити доводи поважності тому причин і надати докази.

Будь-яких обставин і фактів, які об`єктивно перешкодили позивачу своєчасно звернутися до суду щодо перерахунку та виплати йому за період з 22.12.2017 до 28.02.2018 індексації грошового забезпечення, у т.ч. протягом розумного строку до відповідача 3 позовна заява та Заява не містять. Документами, доданими до позовної заяви не підтверджено відомостей щодо дати фактичного отримання грошового забезпечення позивачем, у т.ч. індексації за період з 22.12.2017 до 28.02.2018.

Тому доводи про поважність причин пропуску строку звернення до суду у зв`язку зі вказаними обставинами не обґрунтовані.

Викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача 3 та суду щодо перерахунку та виплати йому індексації грошового забезпечення за період з 22.12.2017 до 28.02.2018, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду. Тому Заява не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов згідно з ч.1 ст.123 КАС України залишається без руху.

Врахувавши викладене суд дійшов висновку, що позовна заява має недоліки, що перешкоджають відкриттю провадження у справі, а підстави про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказані у Заяві є неповажними.

Отже, наявні підстави залишити її без руху та зобов`язати позивача надати обґрунтовану заяву щодо поновлення пропущеного строку на звернення до суду з наведенням поважних причин його пропуску та надати докази щодо фактів і обставин, які об`єктивно перешкодили йому своєчасно звернутися в суд з позовними вимогами щодо періоду з 22.12.2017 до 28.02.2018.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали шляхом подання заяви про поновлення пропущеного строку з викладенням об`єктивних обставин і фактів, що перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду, та надати підтверджуючі докази їх існування.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-133, 160-161, 169, 171, 243, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. У задоволенні заяви вх. від 21.03.2025 ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду відмовити повністю.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Р Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) Управління інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій і зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

2. Позивачу надати строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

5. Копію ухвали направити позивачу.

СуддяАнжеліка БАБИЧ