Справа № 120/17403/24
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 березня 2025 р. Справа № 120/17403/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комара П.А., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Міністерства оборони України про: визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства оборони України в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони країни з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене протоколом № 39/в від 22 листопада 2024 року в частині відмови мені, ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити одноразову грошову допомогу як особі, яка визнана особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини

Позивач не погоджується із відмовою йому у призначенні одноразової грошової допомоги, та вважає, що оскільки у 2024 році інвалідність II групи йому була встановлена вперше, за результатами первинного огляду, з інших підстав та внаслідок іншого захворювання (травми), він набув право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму.

Ухвалою суду від 08.01.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

10.02.2025 представник відповідача подав до суду відзив, в якому заперечив проти позову у повному обсязі. Зазначив, що 10.11.1999 під час первинного огляду позивача органами МСЕК визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби (довідка МСЕК серія 2-18АА №339849).

23.0.2024 під час повторного огляду органами СМЕК, позивача визнано особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серія 12ААГ №689245).

Враховуючи відсутність законодавчого акту, який визначає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 10.11.1999, та необхідний для обчислення розміру одноразової грошової допомоги, призначити таку допомогу неможливо.

Ухвалою суду від 19.02.2025 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, без самостійних вимог на предмет спору - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

06.03.2025 до суду від представника третьої особи надійшли пояснення згідно який просить у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив таке.

Згідно з довідкою до акту МСЕК серії 2-12 АА№339849 від 10.11.1999 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, яка на підставі довідки до акту МСЕК серії АВ №001738 від 13.12.2007 була встановлена безстроково.

Внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, 24.02.2022 позивача було мобілізовано та зараховано до складу військової частини НОМЕР_1 .

08.03.2023 під час участі у бойових діях із захисту України, а саме виконання бойових завдань у складі вч НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_1 , внаслідок вибухової травми позивач отримав поранення.

Наказом командира НОМЕР_2 (зі стройової частини) №4 від 04.01.2024 старшого лейтенанта ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через сімейні обставини).

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №689245 від 23.02.2024 позивачу, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, встановлено первинно ІІ групу інвалідності.

Позивач звернувся до відповідача через ІНФОРМАЦІЯ_2 з заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення групи інвалідності, додавши до заяви визначені законодавством документи.

22.11.2024 Комісією Міністерства оборони України прийнято рішення, оформлене протоколом за № 39/в, ким відмовлено позивачу у призначенні бажаної допомоги у зв`язку із тим, що вперше йому інвалідність було встановлено 10.11.1999 , проте на цю дату прожитковий мінімум для працездатних осіб законодавством не встановлювався. Ураховуючи відсутність законодавчого акту станом на 1999 рік, який визначає розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 10.11.19999, та необхідний для обчислення розміру одноразової грошової допомоги , призначити допомогу неможливо.

Позивач із зазначеним рішенням не погоджується, а тому звернувся до суду з позовом про його скасування та зобов`язання відповідача до вчинення дій, спрямованих на відновлення порушених прав позивача у спірних правовідносинах.

Надаючи встановленим обставинам справи та заявленим позовним вимогам, суд керується такими мотивами.

За змістом ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За правилами, передбаченими ч. 1 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

В силу приписів ст. 16-2 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Згідно з ч.ч. 4, 9 ст. 16-3 Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Уряду від 25.12.2013 № 975, прийнятою відповідно до п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок № 975).

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Згідно з п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Судом встановлено, що згідно з довідкою до акту МСЕК серії МСЕ №339849 від 10.11.1999 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, отриманої при виконані обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 689245 від 23.02.2024, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивачу встановлено первинно ІІ групу інвалідності з 23.02.2023.

Узагальнено досліджувана судом юридична ситуація містить наступні визначальні обставини (факти):

1) поранення позивача, пов`язане із виконанням військової служби у 1999 році і встановлення йому у зв`язку з цим інвалідності ІІІ групи;

2) поранення позивача, пов`язане із захистом Батьківщини, у 2023 році і встановлення йому первинно інвалідності ІІ групи у 2024 році.

Тобто, встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності (захворювання, так, пов`язане із проходженням військової служби) та ІІ групи інвалідності (захворювання, так, пов`язане із захистом Батьківщини), відбулися з різних підстав та внаслідок різних захворювань (травм, поранень).

Отже, кожна з цих інвалідностей є результатом окремих чинників, які відрізняються за своєю природою та обставинами виникнення. Водночас необхідно зауважити, що кожне із захворювань має свої специфічні характеристики, причини та наслідки, що підтверджується відповідними медичними висновками та висновками комісії, яка визначила групу інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто у 2024 році.

Натомість відповідачем відмовлено позивачу у призначенні бажаної допомоги, проігнорувавши той факт, що у 2024 році позивачу було встановлено інвалідність II групи внаслідок захворювання (поранення), безпосередньо пов`язаного із захистом Батьківщини. Це рішення не враховує зміну обставин і ступеня тяжкості захворювання, що призвело до встановлення більш високої групи інвалідності. Така недооцінка призвела до неправомірної відмови у призначенні позивачу грошової допомоги, оскільки компенсація повинна відповідати актуальній групі інвалідності та враховувати нові обставини, що сталися після первинного встановлення інвалідності.

Посилання відповідача на те, що оскільки інвалідність вперше встановлена позивачу у 1999 році, а тому обчислення одноразової грошової допомоги має здійснюватись виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 10.11.1999 року, на думку суду, є необґрунтованими.

Пунктом 3 Порядку № 975 визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності, дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Таким чином, оскільки вперше інвалідність ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, позивачу встановлено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №689245 від 23.02.2024 .

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня складав 3028,00грн.

Отже, сума одноразової грошової допомоги, що підлягала виплаті позивачу визначається наступним чином: 300 х 3028 грн = 908400 грн.

Таким чином, відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті спірної допомоги, орієнтуючись на дату первинного встановлення йому III групи інвалідності у 1999 році, тим самим проігнорував актуальний стан здоров`я позивача та його право на отримання більшої компенсації, виходячи з нових юридичних підстав.

Відтак для відновлення прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум, , яке оформлене протоколом №39/в від 22.11.2024 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі яка визнана особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Як наслідок, з метою відновлення порушених прав та інтереів позивача, необхідно зобов`язати відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв`язку із встановленням йому 23.02.2024 вищої (другої) групи інвалідності, що настала внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2024, з урахуванням наведених вище висновків суду.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що заявлений адміністративний позов належить задовольнити, обравши при цьому правильний спосіб захисту порушених прав та інтересів позивача.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а документально підтверджених витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питання, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яке оформлене протоколом №39/в від 22.11.2024 в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги, як особі яка визнана особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум, враховуючи висновки суду за результатами розгляду цієї справи, призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок отриманої травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01.01.2024.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Міністерство оборони України (проспект Повітряних Сил, 6, м. Київ, 03168, )

Суддя Комар Павло Анатолійович