Справа № 600/844/25-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

25 березня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/844/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2025 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (відповідач), з такими позовними вимогами:

визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року;

визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 Індексації грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 02 жовтня 2024 року включно;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2023 року по 02 жовтня 2024 року включно, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - березень 2018 року;

визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 02 жовтня 2024 року включно;

стягнути з Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України на користь ОСОБА_1 індексацію - грошового забезпечення, у відповідності до вимог абзаців 4, 5; 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1-7 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 02 жовтня 2024 року включно з розрахунку 3818,68 гривень на місяць в сумі 301922,08 грн (триста одна тисяча дев`ятсот двадцять дві гривні вісім копійок);

визнати протиправними дії Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо виплати ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразові види грошового забезпечення, а саме: грошову допомогу для оздоровлення за 2017-2024 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки, грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки, грошову компенсацію за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, розрахованої у відповідності до вимог пункту 1-1 та вимог абзаців 4,5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, з урахуванням раніше виплачених сум;

зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України, у відповідності до Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-ІП "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (одноразових додаткових видів грошового забезпечення та індексації) за весь час затримки виплати, а саме за період з 01 січня 2016 по дату фактичної виплати заборгованості з грошового забезпечення.

Ухвалою суду від 28.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

14.03.2025 представником відповідача подано до суду заяву про залишення позовної заяви без розгляду, посилаючись на пропуск позивачем трьох місячного строку звернення до суду, встановленого ст. 233 КЗпП України, у редакції Закону України від 19.07.2022 №2352-ІХ.

Розглянувши вказане клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яка відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України може бути подана в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у ч. 2 ст. 122 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Суд зазначає, що спірні відносини у даній справі виникли у зв`язку із ненарахуванням та невиплатою позивачу індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно та з 01 січня 2023 року по 02 жовтня 2024 року включно; невиплатою позивачу індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за період з 01 березня 2018 року по 02 жовтня 2024 року включно; не виплатою позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2017-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017-2019 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015-2024 роки, грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2021-2024 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення.

Тобто є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

При цьому, у положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

Відповідно до правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 27.04.2023 у справі №300/4201/22 та від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці. Положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Так, строк звернення до суду з позовом про стягнення належної працівнику заробітної плати при звільненні закріплено ст.233 КЗпП України.

Частинами 1 та 2 ст.233 КАС України від 10.12.1971 №322-VIII у редакції, яка діяла до 19.07.2022 передбачалось, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд зазначає, що перебування особи на публічній службі, є однією із форм реалізації закріпленого в статті 43 Конституції України права на працю.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення ч.2 ст.233 КЗпП України.

Так, у Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другій статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь яким-строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Вказаним рішенням Конституційний Суд України надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року.

Отже, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати було визначено вказаними вище періодами.

Разом з тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 за №2352-IX (далі - Закон №2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни, зокрема до Кодексу законів про працю України.

Так, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону № 2352-IX назву та частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів.

Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, Законом №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022, внесено зміни до статті 233 КЗпП України, а відтак змінено нормативне регулювання правовідносин, які виникли з питань щодо стягнення заробітної плати.

Таким чином, починаючи з 19.07.2022 у КЗпП України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом №2352-IX коментованих змін, ч.2 ст.233 КЗпП України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, а лише встановлено строк звернення до суду виключно у справах про звільнення (місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення) та у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні (тримісячний строк з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні).

Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 №2352-IX не передбачають особливої дії норм права для зміненої ним частини другої статті 233 КЗпП України, не містять жодних застережень щодо застосування цього закону, а тому він застосовується за загальними правилами дії у часі, у просторі та на коло осіб.

Отже, редакція ст.233 КЗпП України, яка раніше не обмежувала строк звернення до суду з питань оплати праці, втратила чинність з 19.07.2022, а після викладу у новій редакції ч.1 та ч.2 ст.233 КЗпП України уведено строки звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.10.2024 №253 полковника ОСОБА_1 з 02.10.2024 виключено зі списків особового складу, усіх видів забезпечення.

Як зазначалось судом вище, предметом спірних відносин у даній справі, серед іншого є, бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплатою позивачу індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Тобто, спірні правовідносини щодо ненарахування та невиплатою позивачу індексації грошового забезпечення заявлено за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, які виникли до набуття чинності Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX, тобто в період дії редакції ч. 2 ст. 233 КЗпП України чинної до 19.07.2022, якою строк звернення до суду про стягнення належної йому заробітної плати не обмежувався будь-яким строком.

Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 05.12.2024 у справі №560/866/24 зроблено правовий висновок про те, що нові зміни в законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, не поширюються на події, які мали місце до 19.07.2022. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належала працівнику до цієї дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону.

Таким чином, оскільки спірні правовідносини, що охоплюють період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року виникли до 19.07.2022 року, то частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

Відтак, суд прийшов до висновку, що позивачем при поданні даного позову до суду 26.02.2025 щодо спірних відносин стосовно ненарахування та невиплатою позивачу індексації грошового забезпечення заявлено за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, не пропущено строк звернення до суду.

Щодо позовних вимог, які виникли в період з 20.07.2022 по 02.10.2024, то підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП в редакції закону від 01.07.2022 №2352-ІХ.

Питання щодо строків звернення до суду порушувалось позивачем у позовній заяві, так, позивачем зазначено, що на день виключення зі списків особового складу Головного управління військового співробітництва Збройних Сил України Позивачу письмове повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні, відповідачем не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 29.11.2024 №305/3580 фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України надіслано на адресу позивача довідку про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, премій, індексації та інших виплат за період з 01.01.2022 по 02.10.2024.

Вказаний лист згідно трекінгу відстежень поштових відправлень за номером 731 отримано позивачем 18.12.2024.

Згідно штампу Чернівецького окружного адміністративного суду, зробленому на позовній заяві, позивач звернувся о суду 26.02.2025, тобто у встановлений законом строк, у зв`язку з чим, суд прийшов до висновку, що позивачем не пропущено строк звернення до суду.

З огляду на зазначене, суд відхиляє твердження відповідача викладені у клопотанні про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованими.

Тому, суд прийшов до висновку, що подане представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставним, необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 241 та 248 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом ОСОБА_1 до фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльність, визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Григораш