Справа № 420/20063/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 березня 2025 року

м. Київ

справа №420/20063/24

адміністративне провадження №К/990/9553/25

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Соколова В.М.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) 25.06.2024 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розрахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.01.2020 по 19.05.2023 включно без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» станом на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» станом на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 01.01.2020 по 19.05.2023, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» з 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» з 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 01.01.2023, та провести виплату грошового забезпечення з урахуванням вже виплачених сум.

У задоволенні позовних вимог у частині перерахунку грошового забезпечення за період з 20.05.2023 по 30.04.2024 відмовлено.

Не погодившись з прийнятими судовими рішеннями в частині відмовлених позовних вимог, ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» 18.02.2025 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Верховного Суду від 03.03.2025 касаційну скаргу повернуто скаржнику.

Вдруге з касаційною скаргою на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 ОСОБА_1 звернувся 05.03.2025, тобто в межах строку на касаційне оскарження.

Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимогам статей 329, 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Верховним Судом встановлено, що справу розглянуто судами за правилами спрощеного позовного провадження, тому судові рішення у такій справі можливо переглянути у касаційному порядку за умов, установлених підпунктами «а» - «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у системному зв`язку з підставами, визначеними частиною четвертою статтею 328 КАС України.

Обґрунтовуючи підстави для касаційного оскарження судових рішень, позивач покликається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 (далі- Постанова №481) у правовідносинах, які виникли після 20.05.2023, щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року.

Позивач наголошує, що норми Постанови №481 у частині, що звужують уже існуючі права військовослужбовців, не можуть бути застосовані, а пункт 4 Постанови №704 в редакції Постанови №481 є неконституційним, оскільки суперечить статті 22 Конституції України.

На думку позивача, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки станом на теперішній час суди першої та апеляційної інстанцій приймають різні рішення у частині визначення розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, що стосується періоду з якого набула чинності Постанова №481 (20.05.2023). Усі раніше викладені висновки Верховного Суду щодо обрання розрахункової величини для визначення окладів військовослужбовців стосуються періоду до прийняття Постанови №481.

У зв`язку з цим судове рішення Верховного Суду щодо виплати грошового забезпечення військовослужбовцям у відповідності до Конституції України (недопущення зменшення грошового забезпечення після 20.05.2023), особливо під час дії особливого періоду або воєнного стану, не допустить погіршення матеріального становища військовослужбовців, поліпшить їх соціальний захист, гарантований державою, підвищить морально-психологічний стан, що підвищить якість виконання бойових (спеціальних) завдань під час відсічі збройної агресії.

Також позивач наголошує, що ця справа має виняткове для нього значення з огляду на те, що позивач 36 років сумлінно виконував взяті на себе обов`язки та мав право на своєчасне одержання грошового забезпечення в повному обсязі, яке необхідне кожному для забезпечення не тільки своїх життєвих потреб, а й осіб, що перебувають на його утриманні. Крім того, пенсійне забезпечення, одноразове грошове забезпечення при звільненні та компенсація за невикористані відпустки були розраховані та виплачені, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих з 1762 грн, що є фактично розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, що значно зменшило вказані виплати та розмір пенсії після 36 років бездоганної служби.

Суд, проаналізувавши доводи касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами, доходить висновку про наявність в цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а», «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, що уможливлює допуск цієї касаційної скарги до перегляду судових рішень, прийнятих за наслідками розгляду справи за правилами спрощеного провадження та/або у справі незначної складності.

Обґрунтування скаржника стосовно наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, в розрізі відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481, є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328 - 330, 334, 335, 338 КАС України, Суд

У Х В А Л И В :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.12.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025 в цій справі.

3. Витребувати справу №420/20063/24 з Одеського окружного адміністративного суду.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С.А. Уханенко

Судді О.В. Кашпур

В. М. Соколов