Справа № 320/25433/24
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Ганечко О.М., Мельничука В.П.,

при секретарі - Руденку Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілк-Інвест» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілк-Інвест» (далі - ТОВ «Мілк-Інвест») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 14 лютого 2024 року № , № , № , № , № .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягає скасуванню, оскільки висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки Товариства стосовно економічної необґрунтованості придбаних позивачем у контрагентів послуг, ґрунтуються на припущеннях та спростовуються первинними документами, які безумовно свідчать про реальність господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у м. Києві від 14 лютого 2024 року № , № , № , № , № .

Стягнуто на користь ТОВ «Мілк-Інвест» сплачений судовий збір у розмірі 30 280 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ДПС у м. Києві.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що взаємовідносини позивача з контрагентами ґрунтувалися на договірних засадах, в межах яких складалися первинні документи. Усі первинні документи по взаємовідносинам з контрагентами надавалися відповідачу позивачем під час перевірки та зауважень до їх відповідності вимогам Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон №996-XIV) в акті перевірки не наведено. Окрім того, господарські операції з контрагентами відображені позивачем належним чином у податковому та бухгалтерському обліку. Підписи представників позивача та контрагентів на первинних документах є достатнім та належним доказом приймання-передачі товарів/послуг, що свідчить про реальність таких господарських операцій.

Судом першої інстанції також враховано висновок експерта від 04 вересня 2024 року № 1-04/09 за результатами проведення економічної експертизи, яким встановлено, що висновки контролюючого органу про завищення суми витрат з податку на прибуток та завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, не підтверджено.

Водночас судом першої інстанції визнано необґрунтованими твердження відповідача про ненадання позивачем запитуваних під час перевірки пояснень та документів щодо обґрунтування маркетингових та логістичних послуг отриманих від ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», обґрунтування витрат по взаємовідносинам з ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», оскільки запит відповідача від 22 грудня 2023 року № 2 про надання пояснень та документів (копій документів) у термін до 15:00 год 26 грудня 2023 року вручений позивачу з порушенням вимог пункту 85.4. статті 84 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Мілк-Інвест» в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що перевіркою встановлено, що взаємовідносини ТОВ «Мілк-Інвест» із ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» щодо маркетингових послуг не мають належного детального (змістовного) підтвердження та розкриття сутності наданих послуг та їх безпосереднього відношення до діяльності підприємства. При цьому вказує, що оскільки ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» набуло право власності на товар, який реалізувало ТОВ «Мілк-Інвест» витрати сформовані та відображені у бухгалтерському обліку позивача від маркетингових послуг є економічно необґрунтованими.

Також вказує, що в ході проведення перевірки встановлено, що позивачем віднесено до складу витрат на збут суми допоміжних послуг, отриманих від ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», щодо транспортування без належного документального оформлення. Зокрема вказує, що на підтвердження факту отримання наведених послуг до перевірки не надано належного документального підтвердження, а саме: детального (змістовного) підтвердження та розкриття сутності наданих послуг, не надано змістовних звітів до актів наданих послуг (заявок, розшифровок, додатків тощо про вид та характеристики наданих послуг, не вказано адреси складів звідки й куди здійснювалося переміщення готової продукції, виробленої ТОВ «Мілк-Інвест» та реалізованої у т. ч. для ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», відповідальних осіб за транспортування, складування та зберігання товарів, а також безпосереднє відношення даних послуг до господарської діяльності підприємства.

Окремо скаржник зазначає, що перевіркою встановлено, що господарська операція з отримання від ТОВ «ШАТРО ІНТЕРІОР КОНСТРАКШН» будівельних робіт з реконструкції індивідуального житлового будинку № 558 по вул. Лісовій у с. Романків, Обухівського району Київської області, Котеджне містечко «Сонячна долина» не дає можливості підтвердити зв`язок вказаних витрат з господарською діяльністю ТОВ «Мілк-Інвест» та не доведено направленість даних витрат на визначення доходу, тобто на отримання прибутку в цілому.

Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 29 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у м. Києві, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Позивач зауважив, що висновки контролюючого органу про порушення ТОВ «Мілк-Інвест» податкового законодавства, що стали підставою для винесення оскаржуваних рішень є безпідставними та необґрунтованими, і відтак і самі оскаржувані податкові повідомлення-рішення є незаконними.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2025 року справу призначено до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача. Вказував на безпідставність позовних вимог та законність оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що у період з 21 лютого 2022 року по 25 грудня 2023 року ГУ ДПС в м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Мілк-Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2021 року, валютного законодавства за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2021 року, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2021 року та іншого законодавства за відповідний період.

За результатами проведеної перевірки складено акт перевірки від 29 грудня 2023 року № 86901/Ж5/26-15-07-01-06/32129834 (далі - акт), яким встановлено порушення Товариством вимог:

1) пунктів 44.1., 44.2. статті 44, підпункту 134.1.1. пункту 134.1 статті 134 ПК України, пунктів 6, 7 та пункту 9.4. Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, пункту 1 статті 9 Закону № 996-XIV, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 6 386 402 грн, в тому числі за 2020 рік на суму 6 386 402 грн та завищено об`єкт оподаткування з податку на прибуток за 3 квартали 2021 року на суму 1 349 657 грн;

2) пункту 44.1 статті 44, пункту 189.1. статті 189, пунктів 198.1., 198.3., 198.5., 198.6. статті 198, пункту 200.1. статті 200 ПК України, частини першої статті 9, пункту 2 статті 3 Закону № 996-XIV, в результаті чого встановлено завищення суми бюджетного відшкодування за період з 01 січня 2017 року по 30 вересня 2021 року всього в загальному розмірі 6 673 028 грн, в т.ч. по періодам: за травень 2020 року на суму 2 081 107 грн, за жовтень 2020 року на суму 2 768 264 грн та за серпень 2021 року на суму 1 823 657 грн та завищення від`ємного значення ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на загальну суму 366 809 грн, у тому числі за вересень 2021 року у розмірі 366 809 грн;

3) пункту 201.1, пункту 201.10 статті 201 ПК України, в результаті чого встановлено відсутність факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за вересень 2020 року, за березень 2021 року та несвоєчасну реєстрацію податкових розрахунків коригування в ЄРПН з перевищенням граничного терміну реєстрації за грудень 2019 року;

4) підпункту 168.1.1. пункту 168.1 статі 168 з урахуванням підпункту 164.2.8 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 171.2 «а» статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено заниження зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб до бюджету у розмірі 516 313,16 грн;

5) підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, з урахуванням підпункту 1.2, підпункту 1.3 та підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, підпункту 164.2.6 пункту 164.2 статті 164, пункту 171.2 «а» статті 171, підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено заниження зобов`язання з військового збору у розмірі 154 893,95 грн;

6) підпункту 4.2.6 пункту 4.2 статті 6 розділу ІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого встановлено подання з порушення встановлених строків Звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за січень 2017 року, серпень 2016 року;

7) підпункту 270.1.1 пункту 270.1 статті 270 ПК України встановлено заниження земельного податку ТОВ «Мілк-Інвест» до Ічнянської ДПІ за період з 28 грудня 2018 року по 16 лютого 2020 року у сумі 10 723 грн, в т.ч. за період з 28 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року у сумі 101 грн, за 2019 рік у сумі 9 392 грн, за період з 01 січня 2020 року по 16 лютого 2020 року у сумі 1 230 грн;

8) пункту 286.2 статті 286 ПК України внаслідок неподання податкової декларації по земельному податку до Ічнянської ДПІ за 2018 рік.

Такі висновки податкового органу ґрунтуються на тому, що в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «Мілк-Інвест» віднесено до складу витрат на збут суму маркетингових послуг по взаємовідносинам з ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (код 381152) згідно договору від 02 січня 2020 року № 02/01/2020М, які на думку контролюючого органу, є економічно необґрунтованим в його господарській діяльності, а їх наявність вказує на завищення витрат підприємства та податкового кредиту з ПДВ з метою заниження сплати податків до державного бюджету України.

Окрім того, перевіркою встановлено віднесення ТОВ «Мілк-Інвест» до складу витрат на збут суми допоміжних послуг від ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» щодо транспортування без належного документального оформлення.

Враховуючи викладене податковий орган дійшов висновку, що позивачем завищено суми витрат з податку на прибуток на загальну суму 24 782 747 грн, що призвело до заниження фінансового результату до оподаткування в сумі 24 782 747 грн, в т.ч. за 2020 рік на суму 24 768 592 грн та три квартали 2021 року на суму 14 155 грн. Дане порушення вплинуло на об`єкт оподаткування податком на додану вартість.

У зв`язку з наведеним відповідач дійшов висновку, що позивач занизив податок на прибуток на суму 6 386 401 грн та завищив від`ємне значення об`єкту оподаткування з податку на прибуток за три квартали 2021 року на суму 1 349 657 грн.

Також перевіркою встановлено, що господарська операція з отримання від ТОВ «ШАТРО ІНТЕРІОР КОНСТРАКІН» будівельних робіт з реконструкції індивідуального житлового будинку не дає можливості підтвердити зв`язок вищевказаних витрат з господарською діяльністю ТОВ «Мілк-Інвест» та не доведено направленість на визначення доходу, тобто на отримання прибутку в цілому.

При цьому, оскільки позивачем задекларовано податковий кредит по взаємовідносинам позивача з ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», контролюючий орган дійшов висновку, що податковий кредит в загальному розмір 4 297 120 грн, сформований з рахунок ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» не підтверджується перевіркою.

Не погоджуючись з висновками акту, позивач подавав відповідачу заперечення до акту перевірки, які були залишені без задоволення, а висновки акту без змін.

На підставі висновків акту перевірки від 29 грудня 2023 року № 86901/Ж5/26-15-07-01-06/32129834, ГУ ДПС в м. Києві прийнято, зокрема, податкові повідомлення-рішення:

- від 14 лютого 2024 року № , яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 8 341 284 грн (сума бюджетного відшкодування - 6 673 028 грн, штрафні санкції 1 668 257 грн);

- від 14 лютого 2024 року № , яким застосовано штраф в сумі 6 800 грн за відсутність складання/реєстрації податкових накладних;

-від 14 лютого 2024 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в сумі 366 809 грн;

-від 14 лютого 2024 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші підприємства в розмірі 6 386 402 грн;

-від 14 лютого 2024 року № , яким зменшено розмір від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток в сумі 1 349 657 грн.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач подав до Державної податкової служби України скаргу, за результатом розгляду якої рішенням від 26 квітня 2024 року № 12186/6/99-00-06-01-01-06 спірні податкові повідомлення-рішення відповідача залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Вважаючи зазначені податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернуся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведена правомірність прийнятих ним спірних податкових повідомлень-рішень.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України встановлюються, зокрема, система оподаткування, податки і збори.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 ПК України, об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовані положеннями Закону України від 16 липня 1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, на підставі даних, не підтверджених документами.

Відповідно до визначення терміну «первинний документ», яке наведене в статті 1 Закону № 996-ХІV - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Таким документом є первинний документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо її закінчення.

У силу вимог статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV передбачено, що господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 вказаного Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 зазначеного Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду (абзац другий цього пункту).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу (пункт 198.6 статті 198 ПК України).

Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Порядок визначення суми податку, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), визначений у статті 200 ПК України.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

За положеннями пункту 200.2 статті 200 ПК України для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Пунктом 200.4 статті 200 ПК України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (пункт 200.7 статті 200 ПК України).

Із системного аналізу вказаних вище правових норм, можна дійти висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної та зареєстрованої податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум витрат та податкового кредиту, врахованих платником під час визначення податкових зобов`язань з податку на прибуток та з ПДВ відповідно, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимозі статті 75 КАС України щодо достовірності доказів.

Ці вимоги однаковою мірою стосуються формування й інших показників податкового обліку, в тому числі, доходу і податкових зобов`язань з ПДВ за господарськими операціями, оскільки податковий облік, як і будь-який облік, обов`язковість якого встановлена законом, не може ґрунтуватися на недостовірних даних.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», так само характеризує і податковий облік.

У справах, предмет спору в яких стосується правомірності відображення платником податків у бухгалтерському та податковому обліках фінансових показників господарських операцій, які, за висновком контролюючого органу, є фіктивними, сталою є практика правозастосування Верховним Судом, яка, якщо її узагальнити, полягає в тому, що правові наслідки у вигляді права платника податків на формування в податковому обліку податкового кредиту та витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язано з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника. Господарські операції мають відповідати економічному змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, та підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та які в сукупності із встановленими обставинами справи, зокрема, і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для здійснення господарських операцій, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податків даних податкового обліку.

Верховними Судом вже сформована стала та послідовна практика щодо застосування наведених норм права. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2022 року у справі № 160/3364/19, виснувала, зокрема, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Такий висновок Велика Палата зробила, застосувавши норму частини восьмої статті 9 Закону № 996-XIV, згідно з якою відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи. Цю норму Велика Палата тлумачила як таку, в якій відображено принцип індивідуальної відповідальності платника податків за внесення недостовірних відомостей до первинних документів.

Велика Палата Верховного Суду також звернула увагу на те, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Саме по собі лише наявність вироку щодо контрагента платника податків, факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів (окремо) не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

У справі, що розглядається встановлено, що між ТОВ «Мілк-Інвест» (замовник) та ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (виконавець), як загальновідомим виробником в Україні та світі згущених молочних консервів, з метою досягнення взаємовигідних господарських цілей та інтересів укладено низку господарських договорів.

При цьому згідно пояснень позивача, перед укладенням ТОВ «Мілк-Інвест» відповідних договорів з ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» було дослідженого його виробничі потужності, проведено ознайомлення з технічними можливостями, перевірено наявність фахових спеціалістів у відповідній галузі харчового виробництва, складських приміщень, автомобільного транспорту.

Зокрема, ТОВ «Мілк-Інвест» (замовник) укладено з ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (виконавець) договір на переробку давальницької сировини № 01/11 від 01 листопада 2019 року, за умовами якого ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» як виконавець за завданням позивача як замовника зобов`язався виконати роботи із виготовлення готової продукції, виробником якої є ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» з давальницької сировини замовника за плату.

У подальшому з метою реалізації зазначеного договору, ТОВ «Мілк-Інвест» було укладено низку господарських договорів з постачальниками сировини, інгредієнтів, напівфабрикатів та інших товарно-матеріальних цінностей, необхідних для виробництва готової продукції, а також для її подальшої реалізація як в Україні, так і за кордоном, яка була передана ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» як виконавцю для виготовлення готової продукції.

Загальний обсяг виробленої продукції за договором на перероблення давальницької сировини, укладеним із ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», яка в подальшому була реалізована іншим суб`єктам господарювання, в тому числі закордон становить 19 601 тон.

Вказану виготовлену продукцію ТОВ «Мілк-Інвест» реалізовував як продавець іншим юридичним особам в Україні, так і за кордон, що не заперечується відповідачем в акт перевірки.

При цьому, в акті перевірки відповідач дослідивши всі первинні документи підтвердив здійснення позивачем відповідної господарської діяльності, спрямованої на виробництво відповідного товару. При цьому відповідач не заперечив обсяги виробленої ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» продукції на користь позивача за його замовленням в межах договору на переробку давальницької сировини № 01/11 від 01 листопада 2019 року та не ставив під сумнів реальність обсягів закупленої ТОВ «Мілк-Інвест» сировини та інших інгредієнтів і комплектуючих тощо, необхідних для досягнення господарської мети і обсяги реалізованої продукції у подальшому.

Також, між позивачем та ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» були укладені договори поставки молочної консервної продукції № 01-11/19 від 01 листопада 2019 року та поставки молочної консервної продукції № 01/07-20 від 01 липня 2020 року, за умовами яких позивач як постачальник постачає молочну продукцію ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» як покупцю, а останній здійснює своєчасну оплату отриманого товару.

При цьому згідно пояснень позивача, укладення вказаного договору обумовлено тим, що ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» як виробник товару володіє відповідною матеріально-технічною базою: виробничими приміщеннями, цехами, складами, транспортними засобами, навантажувачами, та має відповідний персонал у своєму штаті працівників для виконання відповідних функцій, пов`язаних з виробництвом продукції, навантаженням, розвантаженням, переміщенням, збереженням та охороною тощо.

У свою чергу, ТОВ «Мілк-Інвест» не має у власності чи в управлінні відповідних виробничих потужностей, у тому числі, які б забезпечили йому весь спектр логістичних послуг необхідних для отримання готової продукції від виробника до передачі (доставки) покупцю (замовнику).

Враховуючи зазначене, між ТОВ «Мілк-Інвест» та ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» було укладено договір логістичних послуг № 02/01-2020 від 02 січня 2020 року, за умовами якого ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (як виконавець) зобов`язався за плату, на користь та за рахунок ТОВ «Мілк-Інвест» як замовника надавати та організовувати надання вищезазначених послуг, пов`язаних з прийманням, зберіганням, відвантаженням та перевезенням готової продукції та сировини.

За умовами вказаного договору, виконання послуг здійснюється виконавцем на території складів ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» за адресами: Чернігівська область, м. Ічня, вул. Вишнева, 4, та вул. Бунівка, 168.

На виконання умов договору № 02/01-2020 від 02 січня 2020 року, ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» надавалась низка логістичних послуг, зокрема:

перевезення сировини та інгредієнтів, інших товарів, належних ТОВ «Мілк-Інвест», необхідних для виробництва готової продукції за договором на перероблення давальницької сировини, від їх постачальників до виробничих потужностей ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат», а також приймання, розвантаження, складування та зберігання цих товарно-матеріальних цінностей на складах ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат»;

вивантаження готової продукції з конвеєру виробничого цеху ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (за адресою: Чернігівська область, м. Ічня, вул. Вишнева, 4) та переміщення до рампи для подальшого завантаження в навантажувачі та перевезення до складського приміщення за цією ж адресою;

перевезення з складського приміщення за адресою м. Ічня, вул. Вишнева, 4, до складу за адресою: м. Ічня, вул. Бунівка, 168, складування та зберігання цієї продукції;

комплектування продукції, навантаження на транспортні засоби, що перевозять продукцію до контрагентів;

перевезення продукції до Контрагентів ТОВ «Мілк-Інвест», яким Платник податку здійснив реалізацію готової продукції.

Вказані послуги надавались ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» стосовно товару, який був виготовлений за договором на перероблення давальницької сировини.

Послуги надаються на підставі відповідних заявок, в яких визначаються характеристики вантажу, інформація про вантаж, властивості вантажу, загальні умови щодо перевезення вантажу, інструкції щодо кріплення упакування та зберігання вантажу, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження, маршрут, тип і кількість автотранспортних засобів.

Між позивачем та контрагентом складено акти виконаних робіт (наданих послуг) з номенклатурою: допоміжні послуги щодо транспортування, інші н.в.і.у та послуги щодо складування та зберігання інші та віднесено до складу витрат рах. 9 «Витрати на збут» на загальну суму 29 739 296,05 грн (у т.ч. ПДВ 4 956 549,34 грн). Розрахунки між підприємствами проводилися в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями. Зазначені операції відображенні у бухгалтерському обліку позивача. По вказаним послугам складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні на загальну суму 29 635 133 грн (ПДВ 4 939 189 грн).

Разом з тим, зі змісту акту перевірки вбачається, що перевірками бюджетного відшкодування ПДВ ГУ ДПС у м. Києві вже було охоплено суцільним порядком первинні документи (прибуткові накладні, акти, податкові накладні, договори) за період травень-жовтень 2020 року та порушень виявлено не було. Камеральними перевірками, що були проведені відповідачем за січень-квітень 2020 року також не було виявлено відповідних порушень податкового законодавства. Тож підтверджено достовірність здійснених позивачем витрат та отриманий податковий кредит за операціями, здійсненими у вказаний період.

Більше того, під час перевірки відповідач поставив під сумнів не весь обсяг логістичних послуг, наданих ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» за договором логістичних послуг, що складає суму 38 773 305,05 грн з ПДВ, а лише на загальну суму 29 635 133 грн (у т.ч. ПДВ 4 939 189 грн). Водночас, відповідно до акту перевірки (стор. 39) порушення норм ПК України позивачем призвело до завищення показників, задекларованих у рядку 10.1 Декларації з податку на додану вартість на загальну суму 4 297 120 грн, тобто на 642 069 грн менше ніж сума ПДВ за вказаними господарськими операціями, що ставляться під сумнів відповідачем. Разом з тим у примітці до таблиці на стор 37 акту перевірки відповідач зауважує, що сума ПДВ у розмірі 642 069,20 грн згідно ПН № 105 від 31 серпня 2020 року не враховується при визначенні порушення, у зв`язку з проведеною перевіркою з питань бюджетного відшкодування податку на додану вартість за серпень 2020 року (довідка від 26 листопада 2020 року № 5474/26-15-07-04-03/32129834 по перевірці бюджетного відшкодування за вересень 2020 року), але витрати понесені підприємством в сумі 3 210 346,10 грн враховуються як завищення витрат.

Окрім того, з метою стимулювання до збільшення обсягів постачання товарів за договором поставки молочної консервної продукції № 01-11/19 від 01 листопада 2019 року та договором поставки молочної консервної продукції № 01/07-20 від 01 липня 2020 року, оскільки, ТОВ «Мілк-Інвест» станом на кінець 2019 року не мало належної клієнтської мережі (достатньої кількості покупців) для здійснення реалізації товару, між ТОВ «Мілк-Інвест» (замовник) та ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» (виконавець) укладено договір надання маркетингових послуг № 02/01/2020/М від 02 січня 2020 року, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику маркетингові послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги.

За умовами вказаного договору послуги, що надаються виконавцем стосуються збільшення обсягів поставки замовником товарів виконавцю згідно договорів поставки.

За договором № 02/01/2020/М від 02 січня 2020 року виконавець надає замовнику такі послуги:

- надання інформації покупцям про товар; проведення маркетингових досліджень про потреби покупців у товарі замовника та тенденції розвитку ринку;

- збирання, аналіз та надання замовнику інформації про наявність конкурентної продукції на ринку, її цін, і споживчий попит на цю продукцію;

- збирання, аналіз та надання інформації замовнику про можливі подальші обсяги продажів товару;

- проведення заходів, метою яких є підвищення обсягів реалізації і забезпечення достатнього запасу товару у замовника;

- послуги із стимулювання та розширення ринку збуту товарів замовника в Україні;

- інформаційно-консультаційні та інші послуги.

Так, між ТОВ «Мілк-Інвест» та ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» була досягнута домовленість про надання ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» маркетингових послуг, з використанням власної клієнтської бази покупців, торгівельних мереж, дистриб`юторів та інших покупців, з метою стимулювання до збільшення обсягів постачання товарів ТОВ «Мілк-Інвест» за договорами поставки та доведення цих товарів до кінцевого споживча через мережу контрагентів ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат». Зокрема, ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» здійснило реалізацію товару через низку торгівельних підприємств в Україні з якими він співпрацює, про що відзвітував ТОВ «Мілк-Інвест», як в розрізі обсягів реалізованої продукції, так і розрізі контрагентів яким здійснено реалізацію товару.

На виконання умов вищезазначеного договору ПрАТ «Ічнянський молочно-консервний комбінат» в адресу позивача оформлено наступні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг): від 31 березня 2020 року № 1 на суму 3 608 343,88 грн (у т.ч. ПДВ 1 261 668,78 грн), від 30 червня 2020 року № 2 на суму 3 347 666,90 грн (у т.ч. ПДВ 669 533,38 грн), від 30 вересня 2020 року № 3 на суму 2 390 907,12 грн (у т.ч. ПДВ 478 181,42 грн). Розрахунки між підприємствами проводилися в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями. Зазначені операції відображенні у бухгалтерському обліку позивача. По взаємовідносинам в межах договору складені податкові накладні на загальну суму 14 456 302 грн (у т.ч. ПДВ 2 409 384 грн).

Крім того між позивачем (засновник) та ТОВ «ШАТРО ІНТЕРІОР КОНСТРАКШН» (код 41351586, підрядник) укладено договір на виконання будівельних робіт № 3/20 від 25 вересня 2020 року, за умовами якого підрядник зобов`язується виконати і здати в установлений строк, відповідно до проектної документації, будівельні роботи з реконструкції індивідуального житлового будинку № 558 по вул. Лісовій в с. Романків Обухівського району Київської області, котеджне містечко «Сонячна долина», а замовник зобов`язується надати п підрядникові доступ до об`єкту, точки підключення до електромереж та водопостачання, передати передбачену технічну документацію, здійснювати авансування, прийняти належно виконані роботи та оплатити їх згідно цього Договору. Загальна вартість робіт за даним Договором визначається як сума вартостей всіх виконаних робіт, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт. Загальна вартість робіт включає відшкодування витрат підрядника (ціна матеріалів, обладнання, вартість їх поставки) та плату за виконану ним роботу.

ТОВ «ШАТРО ІНТЕРІОР КОНСТРАКШН» на виконання умов договору виписано на адресу ТОВ «Мілк-Інвест» податкові накладні на загальну суму 13 300 000 грн (у т.ч. ПДВ 2 216 667 грн). У свою чергу ТОВ «Мілк-Інвест» перераховано на безготівковий рахунок ТОВ «ШАТРО ІНТЕРІОР КОНСТРАКШН» грошові кошти в сумі 13 300 000 грн (у т.ч. ПДВ 11 083 333 грн). на вказану суму сторонами підписані акти виконаних робіт.

Об`єкт основних засобів «Житловий будинок № 58 по вул. Лісовій в с. Романків, Обухівського району, Київської області, котеджне містечко «Сонячна долина»» введено в експлуатацію підприємством актом № МИ_00001093 від 01 червня 2020 року та зараховано на баланс підприємства по Дт 103 Кг 1522 в розмірі 9 811 606,65 грн.

Відповідно ТОВ «Мілк-Інвест» включено до складу податкового кредиту суми ПДВ по взаємовідносинах з ТОВ «ШАТРО ІНТЕРІОР КОНТРАКЦІН» та відображено в деклараціях з податку на додану вартість в загальному розмірі 333 333 грн, в тому числі за вересень 2020 року 83 333 грн та за березень 2021 року 250 000 грн.

Вказану господарську операцію відповідач визнав такою, що не дає можливості підтвердити зв`язок понесених витрат за операцією з господарською діяльністю ТОВ «Мілк-Інвест» та не доведено направленість на визначення доходу, тобто на отримання прибутку в цілому.

Разом з тим, згідно пояснень позивача, ТОВ «Мілк-Інвест» було заплановано використовувати вказаний об`єкт нерухомості в господарській діяльності підприємства, в саме, передати в оренду іншій юридичній особі з метою отримання прибутку, а саме ТОВ «Медичний реабілітаційний центр «Аліпія» за договором оренди (найму) № 01-09/20 від 01 вересня 2020 року, який містив відкладальну умову, за якою ТОВ «Мілк-Інвест» за погодженням з орендарем мав здійснити певні роботи з реконструкції будинку № 558 по вул. Лісовій в с. Романків Обухівського району Київської області, що могло б забезпечити більш повне задоволення потреб орендаря в ході використання об`єкта оренди та досягнення цілей його господарської діяльності. Відповідно до акту про тимчасове виведення основних засобів з експлуатації та їх консервацію від 30 червня 2020 року відповідний об`єкт на час реконструкції був консервований.

Проте, об`єктивні причини, а саме, поширення коронавірусної хвороби та введенням в державі карантину, а також подальша військова агресія РФ проти України, унеможливили вчасне виконання ТОВ «Мілк-Інвест» своїх договірних зобов`язань і сторони уклали додаткові угоди до вказаного договору оренди, якими перенесли строки виконання зобов`язань із передання житлового будинку в оренду. При цьому відповідач не запитував додаткових пояснень та документів щодо використання вказаного об`єкту у господарський діяльності товариства.

Оцінивши повноту, характер, об`єктивність та юридичне значення установлених конкретних фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що представлені позивачем документи підтверджують придбання ним послуг у перелічених вище контрагентів. Наведені обставини у сукупності та взаємозв`язку дали можливість встановити рух активів на шляху до позивача у справі, участь контрагентів у такому ланцюгу, реальні зміни майнового стану Підприємства внаслідок таких відносин, його власному капіталі та були цілком об`єктивно розцінені судом першої інстанції як доказ товарності цих операцій.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідачем в акті перевірки зазначено, що ГУ ДПС у м. Києві проведена позапланова документальна виїзна перевірка позивача питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за червень 2020 року, за результатами якої не підтверджено використання позивачем маркетингових послуг в господарській діяльності за червень 2020 року на суму ПДВ 669 553 грн (акт від 16 вересня 2020 року № 94/26-15-07-04-03/32129834). За наслідками перевірки відповідачем винесене податкове повідомлення-рішення № від 16 жовтня 2020 року, яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 669 553 грн.

Разом з тим, податкове повідомлення-рішення оскаржується в судовому порядку (справа № 640/1882/21), тобто податкове зобов`язання за ним є неузгодженим в силу положень статті 56 ПК України. Натомість вказана сума ПДВ врахована відповідачем при розрахунку суми завищення бюджетного відшкодування за податковим повідомленням-рішенням від 14 лютого 2024 року № , що може призвести до подвійного та необґрунтованого оподаткування.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з частиною першою статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 48, 195, 242-244, 250, 271, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М. М. Заїка

Судді О.М. Ганечко

В.П. Мельничук

Повний текст постанови складено та підписано 25 березня 2025 року.