Справа № 640/10674/22
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/10674/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Сінта-Трейд» до Одеської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

14.07.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінта-Трейд» (далі - позивач або ТОВ «Сінта-Трейд») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Одеської митниці Держмитслужби (далі -відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості № UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000027 від 12.01.2022.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що 10.03.2021 року між компанією «Triangle Tyre Co., Ltd» (NO.56 INGDAO MIDDLE OAD, WEIHAI, SHANDONG, CHINA, 264200) (Китай), як продавцем, та ТОВ «СІНТА-ТРЕЙД», покупцем, укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № TR-ST-0321, за умовами якого Продавець зобов`язується продавати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у войсах, що складають невід`ємну частину цього Договору.

На виконання умов зазначеного договору (контракту) підприємство-нерезидент відправник «Triangle Tyre Co., Ltd» поставило Позивачу згідно умов FOB-Циндао, Китай (Інкотермс-2000) товар: шини пневматичні гумові, нові, для автобусів та вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 21. Загальна сума поставки згідно Commercial invoice №9-1 від 18.10.2021 складає 135780,80 (дол, США).

З метою здійснення митного оформлення товару Позивачем до Відповідача 12 січня 2022 року була подана митна декларація № UA500020/2022/000759, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору, яка складає 135780,80 (дол, США).

Декларантом Позивача до митного оформлення були подані пакет документів, за результатом опрацювання всіх поданих Позивачем документів Відповідач направив повідомлення Позивачу про те що, відповідно до умов поставки, зазначених у внішньоекономічному договорі (контракті) від 10.03.2020 № TR-ST-0321 поставка здійснюється за умови надання покупцю документів, згідно переліку, зокрема з наданням копії митної декларації країни відправлення. До митного оформлення зазначений документ не надавався. Посилаючись на вищезазначене, Відповідач, керуючись приписами ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, повідомив декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову відповідно до статті 254 МКУ; 4) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

12 січня 2022 року Позивачем на адресу Відповідача надіслано повідомлення б/н письмовими поясненнями та додаткові документи: 1) Прайс лист діючий відповідно до контракту TR-ST-0321 від 10.03.2021р.; 2) Висновок експерта від 12.01.2022р. за № 20-29/01-2022; 3) Оборотно-сальдова відомість по рахунку; 4) Митна декларація країни відправлення з перекладом на українську мову.

Проте Відповідач у рішенні вказав, що декларантом не подані документи згідно з переліком -відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах і тому, посилаючись на ч. 2-4 ст.53, ч. 6 ст. 54 МКУ, ч. 1 ст. 55, п. 2 ч. 1 - 57, ст. 58-63 МКУ, застосовує метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022р., згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу.

У зв`язку з прийняттям Відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000027 від 12.01.2022 року.

Відповідно до розділу X Митного кодексу України, товар, який надійшов на адресу Позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією № UA500020/2022/000811 від 12.01.2022 року, умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 461161,14 грн шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.

Зазначив, що згідно зовнішньоекономічного договору (контракт) № TR-ST-0321, продаж товару здійснюється на умовах Incoterms 2000, CIF мовами якого, відповідно до Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення Трговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01 січня 2011 року Incoterms 2010, CIF Cast, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва у призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Таким чином, у разі укладання контракту за умовами ставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення транспортування товару виплати фрахту) до порту відвантаження, тобто вартість перевезення вантажу до порту відвантаження включається до ціни товару, який постачається на умовах CIFзгідно з Incoterms 2010.

Тобто, умови поставки CIF згідно з Incoterms 2010 передбачають, що витрати на доставку товару були включені до його ціни, у зв`язку з чим митна вартість товару відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України не підлягає збільшенню на суму витрат на доставку товару.

Проте Відповідач у рішенні вказав, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України та не спростовані вказані розбіжності у документах, при цьому, повідомляючи позивача про необхідність надати даткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом, відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена бо підлягає сплаті за товар.

Таким чином у Рішенні Відповідача про те, що Позивачем не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не спростовані наявні розбіжності у документах та виявлено розбіжності у додатково наданих документах, посилаючись на частину шосту статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, не має логічного завершення та не містить належного обґрунтування, як того вимагає чинне законодавство України, а отже не може відображати правову позицію підстав, на яких обґрунтоване рішення митного органу.

На підставі викладених обставин, Позивач доходить висновку про відсутність підстав для прийняття Відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022 року, а викладені у ньому твердження не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів. Жодна із вказаних у рішенні про коригування митної вартості товарів підстав не відповідає критеріям, встановленим частиною 6 статті 54 Митного кодексу України, які надають митному органу митної вартості.

Позивач зазначає, що митну вартість підтверджують саме основні документи, визначені в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, які містять відомості про ціну товару, та на підставі позивачем визначалась митна вартість. Тому, зауваження лише до додаткових документів, які не стосуються відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, не можуть бути правомірною підставою коригування митної вартості.

Крім того, відповідач у відповідному рішенні не зазначив, який саме товар було оформлено за зазначеною митною декларацією, не порівняв характеристик оцінюваного товару та товару, якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, не порівняв комерційні умови та умови поставки цих товарів.

Не конкретизовано підстави незастосування попередніх методів, а наведено лише загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є належним обґрунтуванням прийнятого відповідачем Рішення.

За таких обставин, Одеською митницею не дотримано вимоги щодо послідовності застосування методів визначення митної вартості та вимоги статті 55 Митного кодексу України щодо змісту рішення про коригування митної вартості товару.

Враховуючи вищевикладене, Позивач вважає, що рішення Відповідача про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022 та картка відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000027 від 12.01.2022 прийнято не правомірно та не ґрунтується на вимогах закону, винесено без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.11.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

14.12.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що як свідчать фактичні обставини справи, декларантом позивача для здійснення митного оформлення товарів». Шини та покришки пневматичні, гумові, нові, до автобусів і вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 121, за моделями та кількістю: 13R22.5-18PR TR668 156/153L - 4 шт.; 13R22.5-18PR TR918 156/153K- 10 шт.; 215/75R17.5 16PR TR689A 135/133L - 600 шт.; 275/70R22.5-16PR TR656 148/145L - 24 шт.; 285/70R19.5-18PR TR685 150/148J - 38 шт.; 295/80R22.5-1 TR601H 152/148M - 32 шт.; 295/80R22.5-18PR TR688 152/149L - 80 шт.; 295/80R22.5 18PR TRD06 152/149L - 30 шт.; 305/70R19.5-20PR TRD06 148/145M - 12 шт.; 315/60R22.5 18PR TRD06 152/148 K - 24 шт.; 315/60R22.5-18PR TRS03 152/148K-12 шт.; 315/70R22.5-16PR TR685 152/148M154/150L - 12 шт.; 315/70R22.5-16PR TRD06SW152/148M154/150L-238 шт.; 315/80R22.5-18PR TR601H 154/151M-24 315/80R22.5-18PR TR688 154/151М-4 шт.; 315/80R22.5-20PR TR686 157/154L-36 315/80R22.5-20PR TTH-S13 157/154L - 24 шт.; 385/65R22.5-20PR TRT02 160J/158L 16 шт.; 425/65R22.5-20PR TR678 165J/162K - 24 шт.; 8.25R20-14PR TR668 136/134L - 12 компл.; 9.00R20-16PR TR690 144/142K - 24 компл.; 295/80R22.5-18PR TR918 152/1 - 24 шт.; 245/70R19.5-18PR TBC-A11 141/140] - 50 шт. Торговельна марка - Triange Виробник - Triangle Tyre Co., Ltd. Країна виробництва - Китай, CN.» до Одеської митниці подано митну декларацію (МД) № UA500020/2022/000759 від 12.01.2022.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) № UA500020/2022/000759 від 12.01.2022 року позивачем подані документи: зовнішньоекономічний договір (контракт) від 10.03.2020 № TR-ST0321, рахунок-фактура (інвойс) від 18.10.2021 №9-1 та інші документа зазначені у графі 44 МД.

На виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № № UA500020/2022/000759 встановлено, від 12.01.2022 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022 року, а саме: є 1) декларація Згідно п.1 розд. 2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, і шостій митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій складових статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

Відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом документи, відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до умов поставки, зазначених у зовнішньоекономічному договорі (контракті) від 10.03.2020 № TR-ST-0321 поставка здійснюється за умови надання покупцю документів, згідно переліку, зокрема з наданням митної декларації країни відправлення. До митного оформлення зазначений документ не надавався.

Таким чином, оскільки надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, та обумовлювали необхідність запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

На підставі ч. 3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідоменно декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації, 5) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару. Додатково декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноваженим ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи на підтвердження заявленою ним митної вартості товарів.

12.01.2022 року декларантом надіслано лист ТОВ «Алідарт» від 12.01.2022 б/н, яким повідомлено митний орган, що інших додаткових документів надано не буде.

Отже, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Оскільки декларацією в документах, які надані позивачем до Одеської митниці разом з (МД) № UA500020/2022/000759 від 12.01.2022 року містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують товарів, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України, були підставою для прийняття митницею рішень про коригування митної вартості товарів вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості товару №UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000027 від 12.01.2022 року діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «Сінта-Трейд».

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до положень абзаців другого-четвертого пункту 2 розділу ІІ Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 152 та частини п`ятої статті 153 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», з метою відновлення належного доступу громадян та юридичних осіб до правосуддя у публічно-правових спорах, наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі - Порядок № 399).

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу Луганського окружного адміністративного суду для розгляду цієї адміністративної справи визначений суддя Тихонов І.В.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 прийнято адміністративну справу № 640/10674/22 до провадження. Розгляд справи продовжено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 здійснено процесуальне правонаступництво відповідача по справі №640/10674/20, а саме замінено відповідача у справі з Одеської митниці ДФС на Одеську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (ідентифікаційний номер ВП 44005631, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд встановив наступне.

Між компанією «Triangle Tyre Co., Ltd» (N0.56 INGDAO MIDDLE ROAD, WEIHAI, SHANDONG, CHINA, 264200) (Китай), як продавцем, та ТОВ «СІНТА-ТРЕЙД», як покупцем, 10.03.2021 року укладено зовнішньоекономічний договір (контракт) № TR-ST-0321, за умовами якого Продавець зобов`язується продавати (передати у власність) Покупцеві, а Покупець зобов`язується купити (прийняти та оплатити) товари, кількість, асортимент і технічні умови яких зазначені у інвойсах, що складають невід`ємну частину цього Договору.

На виконання умов зазначеного контракту підприємство-нерезидент відправник «Triangle Tyre Co., Ltd» поставило позивачу згідно умов FOB-Циндао, Китай (Інкотермс-2000) товар: шини пневматичні гумові, нові, для автобусів та вантажних автомобілів, з індексом навантаження більш як 121. Загальна сума поставки згідно Commercial invoice №9-1 від 18.10.2021 складає 135780,80 (дол, США).

З метою здійснення митного оформлення товару позивачем до відповідача 12 січня 2022 року була подана митна декларація № UA500020/2022/000759, в якій митну вартість товару визначено за основним (першим) методом - ціною договору, яка складає 135780,80 (дол, США).

Декларантом позивача до митного оформлення були подані також наступні документи:

Пакувальний лист (Packing list) № 9-1 від 18.10.2021р.;

Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) № 9-1 від 18.10.2021р.;

Коносамент (Bill of lading) NQFL21100728 від 29.10.2021р.;

Навантажувальний документ (Bordereau) № 00008680 від 11.01.2022р.;

Декларація про походження товару (Declaration of origin) № 21C3710A0090/01856 від 18.10.2021р.;

Банківський платіжний документ, що стосується товару SWIFT 26.11.2021 р.;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 1 від 01.09.2021р.;

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 2 від 01.11.2021 р.

Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 3 від 02.11.2021р.;

Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення № TR-ST-0321 від 10.03.2021p.;

Договір про надання послуг митного брокера 2 від 01.02.2016р.;

Договір (контракт) про перевезення 2001/16-01 від 20.01.2016р.;

Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України UA.PS.22-0018 від 12.01.2022p.;

Інші некласифіковані документи - Вагові від 06.01.2022р.

За результатом опрацювання всіх поданих позивачем документів відповідач направив повідомлення позивачу про те, що: у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідач, керуючись приписами ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, повідомив декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову відповідно до статті 254 МК України; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

12.01.2022 позивачем на адресу відповідача надіслано повідомлення б/н письмовими поясненнями та додаткові документи: прайс лист діючий відповідно до контракту TR-ST-0321 від 10.03.2021р.; висновок експерта від 12.01.2022р. за № 20-29/01-2022; оборотно-сальдова відомість по рахунку; митна декларація країни відправлення з перекладом на українську мову.

За результатом проведеної митної оцінки митним органом 12 січня 2022 року прийнято рішення №UA500020/2022/00019/2 про коригування митної вартості товарів, згідно з яким митним органом відкоригована задекларована митна вартість товару із застосуванням резервного методу.

У зв`язку з прийняттям відповідачем рішення про коригування митної вартості товару позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000027 від 12 січня 2022 року.

Відповідач у рішенні вказав, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах. Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну Вартість товарів. Згідно частини 6 статті 54 митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, тобто не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2, 4 ст. 53 МК України та не спростовані наявні розбіжності у документах і тому, посилаючись на ч. 2, 4 ст.53, ч. 6 ст. 54 МК України ч. 1 ст. 55, п. 2 ч. 1 - 57, ст. 58-63 МК України, застосовує метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод.

Вважаючи вказані рішення протиправними позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України.

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями частини другої статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з цим, частиною четвертою статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

У пунктах 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15 лютого 2011 року №3018-VI, визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною першою статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої, частинами п`ятою-шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Положеннями частин другої-восьмої статті 57 МК України передбачено наступне. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої, десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єк

Аналізуючи наведені положення законодавства суд доходить висновку, що підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення неповного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за ціною договору (за першим методом).

Так, в оскаржуваному рішенні відповідача від 12 січня 2022 року прийнято рішення №UA500020/2022/00019/2 про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття зазначено наступне.

Згідно п. 1 розд. 2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; -банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Як вірно зауважено позивачем, відповідно до умов зовнішньоекономічного договору (контракт) № TR-ST-0321, продаж товару здійснюється на умовах Incoterms 2000, CIF за умовами якого, відповідно до Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП № 560, в редакції з 01 січня 2011 року Incoterms 2010, CIF Cast, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. Таким чином, у разі укладання контракту за умовами поставки CIF, на продавця покладається обов`язок забезпечення транспортування товару доплати фрахту) до порту відвантаження, тобто вартість перевезення вантажу до порту відвантаження включається до ціни товару, який постачається на умовах CIF згідно з Incoterms 2010.

Таким чином, умови поставки CIF згідно з Incoterms 2010 передбачають, що витрати на доставку товару були включені до його ціни, у зв`язку з чим митна вартість товару відповідно до пункту 5 частини 10 статті 58 МК України не підлягає збільшенню на суму витрат на доставку товару.

Крім того, контрактом від 10 березня 2021 року № TR-ST-0321 передбачено умови передачі (приймання) товару, а саме визначено перелік товаросупровідних документів: інвойс; пакувальний лист; експортна декларація; коносамент; сертифікат походження товару.

Також, суд зазначає, що в контексті спірних правовідносин доцільно вказати, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому рахунок-фактура (інвойс), надана позивачем при митному оформленні товару, є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14.

При цьому суд зауважує, що у спірному рішенні відповідачем не зазначено в якості неможливості визнання митним органом зазначеної декларантом митної вартості товару не надання декларантом документів, підтверджуючих витрати на транспортування товару.

Крім того, при виниканні сумнівів митний орган може застосувати форми митного контролю визначених ст. 336 МК України, у тому числі надіслати запит до міжнародної судноплавної лінії, що вказана в коносаментах, з приводу надання пояснення їх умов співпраці з іншими транспортними компаніями, передбачених п. 8 - направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу.

Проте відповідач у рішенні зазначив, що декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України та не спростовані зазначені розбіжності у документах, при цьому, повідомляючи позивача про необхідність надати даткові документи, митним органом не обґрунтовано вимоги щодо їх надання, узгоджуючи таке надання документів з правовою суттю правовідносин, які склалися між позивачем та його контрагентом, відповідачем не наведено жодних обставин та не надано доказів на підтвердження наявності у митного органу законодавчо визначених підстав для витребування у позивача додаткових документів.

В свою чергу, відповідач не довів, що подані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України декларантом документи, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена бо підлягає сплаті за товар.

Суд звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що доводи, які зазначені відповідачем у рішеннях про коригування митної вартості, не є підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Не надано доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари. У відповідача були в наявності всі документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17, від 11 червня 2020 року у справі №815/5597/17, що декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами (складовими), які входять до митної вартості товару відповідно до умов поставки. Натомість, у тому випадку, коли відповідач стверджує, що декларантом понесені додаткові витрати, що впливають на митну вартість товару, він повинен довести наявність цих фактів.

Таким чином, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості суд зазначає наступне.

Як зазначає відповідач, на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № № UA500020/2022/000759 від 12.01.2022 року було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022 року, а саме: є 1) декларація Згідно п.1 розд. 2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, і шостій митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій складових статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості відповідачем зазначено, що в митному органі наявна інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ можливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Так, відповідачем відкориговано митну вартість за другорядним методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить 3,0135 дол. США/кг нетто (МД № UA100320/2021/245255 від 05.11.2021), ніж заявлено декларантом 2,1 дол. США/кг.

Згідно з частинами 1-4 статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та вмотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

Суд звертає увагу, що застосовуючи другорядний метод визначення митної вартості (за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), відповідач використовував митні декларації, при цьому, відповідач у даному рішенні не зазначив, який саме товар було оформлено за зазначеною митною декларацією, не порівняв характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, не порівняв комерційні умови та умови поставки цих товарів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20.02.2018 у справі 809/1884/16.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позивачем для митного оформлення товару було надано належні та допустимі докази на підтвердження заявленої митної вартості, у зв`язку з чим оскаржуване рішення №UA500020/2022/00019/2 від 12 січня 2022 року є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимог позивача про визнання протиправним та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

За ч. 12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 Розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого 30 травня 2012 року наказом Міністерства фінансів України №631, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672, у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку.

Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.

У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Оспорювана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті у зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів.

Оскільки судом скасовано рішення про коригування митної вартості товарів через їх протиправність, картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення також підлягають скасуванню.

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9398,42 грн., що підтверджується платіжним дорученням №6474 від 12.07.2022.

З врахуванням наведеного, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплачений судовий збір у сумі 9398,42 грн.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 255, 293, 295, 297, 262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінта-Трейд» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 37-41, ) до Одеської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (ідентифікаційний номер ВП 44005631, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості № UA500020/2022/000019/2 від 12.01.2022.

Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000027 від 12.01.2022.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сінта-Трейд» за рахунок бюджетних Одеської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 9398,42 грн (дев`ять тисяч триста дев`яносто вісім гривень 42 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Тихонов