Справа № 502/447/25
Суддя: Маслеников О. А.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 502/447/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

розглянувши справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до

ІНФОРМАЦІЯ_1

про

скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся 03.03.2025 року до Кілійського районного суду Одеської області з адміністративним позовом про скасування постанови серії № 1310/834 від 22.01.2025 р. за якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

В позові позивач зазначив, що 20.02.2025 року, старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого: 20.02.2025 p. біля 11.00 години, під час дії особливого періоду, мобілізації та військового стану до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1974 року народження. Перевіркою було встановлено, що здійснювались заходи щодо виклику ОСОБА_3 , якому було виписано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.04.2024 року на 09:00 годину. Зазначена повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 за його місцем проживання, яке зазначено в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, в зазначений день та час ОСОБА_1 не прибув. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. У вказаному протоколі зазначено, що розгляд справи буде здійснюватися 25.02.2025 року о 15 годині 30 хвилин.

Між тим, 22.02.2025 року постановою за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, № 1310/834 від 22.02.2025 року, складеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , на підставі порушень зазначених у протоколі, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Як зазначив позивач, вказана постанова є протиправною в зв`язку з порушенням відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та ухвалення оскаржуваної постанови відповідачем були грубо порушені права позивача, передбачені Конституцією України та Кодексом України про адміністративні правопорушення, а відтак вона підлягає скасуванню, у зв`язку з чим він змушений звернутись з даною позовною заявою до суду та вона підлягає скасуванню з наступних підстав.

Норми діючого законодавства вимагають, щоб повістка була вручена особисто і підписана особою, якій вона призначена.

Як вбачається з копії паспорту, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адресу не змінював та жодного повідомлення про необхідність з`явитися до ТЦК не отримував, тим паче на 05.04.2024 року.

Працівники АТ «Укрпошта» не залишали відповідного повідомлення.

У вказаному протоколі було вказано, що розгляд справи відбудеться 25.02.2025 року о 15 годині 30 хвилин.

Позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаний час та місце, однак отримав постанову від 22.02.2025 року. Фактично справу було розглянуто з порушенням строку призначення та у його відсутність.

Таким чином, посадова особа, яка склала протокол про адміністративне правопорушення та посадова особа, яка винесла постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, порушила його право на справедливий розгляд справи, оскільки розгляд справи був здійснений раніше, ніж зазначено у протоколі, у зв`язку з чим йому не надано можливість надати пояснення та надати можливості скористатися правовою допомогою.

Враховуючи, що позивача не було належним чином сповіщено про час, місце та дату винесення оскаржуваної постанови, він не надавав відповідні пояснення. У зв`язку з чим, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 , порушено порядок розгляд справи про адміністративне правопорушення і як наслідок, винесення незаконного рішення.

Оскаржувану постанову та протокол, позивач отримав лише 25.02.2025 року.

Окрім того, він оновлював дані, не змінював місце проживання.

В рамках розгляду ТЦК адміністративної справи щодо можливих порушень законодавства про військовий облік та про мобілізацію, особа все одно має бути повідомлена в рамках правил КУпАП.

Дані факти свідчать про те, що відповідачем оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності та процедура складання протоколу була розглянута з порушенням.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, дії позивача кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Між тим, диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, проте в оскаржуваному протоколі відсутні докази та обґрунтування наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в чому саме полягали дії позивача, в чому полягає об`єктивна сторона правопорушення, яке йому інкримінується.

Вказані та наведені вище підстави, підтверджують факт незаконності винесення оскаржуваної постанови.

Зважаючи на зазначене, позивач просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 1310/834 від 22.02.2025 року, складену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

- провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

- судові витрати покласти на відповідача.

На призначену дату розгляду справи позивач за викликом суду на розгляд справи не з`явився; представник позивача Бурлаченко Д.В. надав заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності та без присутності позивача та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду адміністративної справи, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття в судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи у порядку письмового провадження, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши додані до адміністративного позову докази, проаналізовавши релевантні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків:

20.02.2025 року, старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 , складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого: 20.02.2025 p. біля 11.00 години, під час дії особливого періоду, мобілізації та військового стану до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 1974 року народження. Перевіркою було встановлено, що здійснювались заходи щодо виклику ОСОБА_3 , якому було виписано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.04.2024 року на 09:00 годину. Зазначена повістка була направлена на адресу ОСОБА_1 за його місцем проживання, яке зазначено в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, в зазначений день та час ОСОБА_1 не прибув. Своїми діями, ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», за що передбачена відповідальність за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Вказаний протокол містить відомості, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 15 год. 30 хв. 25.02.2025 р. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 . кабінет № 21.

22.02.2025 року постановою за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, № 1310/834 від 22.02.2025 року, складеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , на підставі порушень зазначених у протоколі, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Копію вказаної постанови позивач, як вбачається з його підпису, отримав 25.02.2025 р.

При ухваленні рішення судом були застосовані наступні правові норми:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, в межах даної справи суду належить здійснити перевірку рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності на предмет відповідності вимогам законності, верховенства права, правам, свободам та законним інтересам осіб, вимогам розумності, добросовісності, безсторонності (неупередженості).

Статтею 7 КУпАП встановлено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Зі змісту ст. 284 КУпАП вбачається, що одним з можливих наслідків розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення є притягнення особи до адміністративної відповідальності шляхом винесення постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому суд звертає увагу, що винесення постанови про накладення адміністративного стягнення є одним з найсуворіших наслідків вирішення справи про адміністративне правопорушення, оскільки внаслідок накладення стягнення особа зазнає негативних наслідків особистого, майнового чи організаційного характеру, що безумовно призводить до втручання у сферу її особистих прав, свобод та законних інтересів. Внаслідок цього рішення суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності має бути достатнім чином обґрунтованим для забезпечення правомірності та пропорційності втручання у сферу особистих прав особи, якого вона зазнає внаслідок накладення на неї стягнення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності може бути правомірним результатом розгляду і вирішення справи про адміністративне правопорушення, якщо у встановленому законодавством порядку шляхом дослідження належних, допустимих, достовірних, достатніх доказів буде встановлено факт вчинення діяння, що відповідно до чинного законодавства містить ознаки складу адміністративного правопорушення, а також вину особи у вчиненні такого діяння.

У ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період - належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час і у встановлений законом строк не повідомив відповідний орган влади про причини своєї неявки або вказані причини не підпадають під перелік законодавчо визначених поважних причин неявки за повісткою.

При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Суд звертає увагу, що станом на 26.03.2025 р. від відповідача не надійшло жодного документа, який стосується суті пред`явлених позовних вимог та притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Натомість з наявних матеріалів справи неможливо перевірити та встановити чи дійсно позивач по справі мав би виконати відповідний обов`язок, закріплений мобілізаційним законодавством.

З матеріалів справи також неможливо встановити чи повідомлявся позивач належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Наявна у матеріалах справи копія постанови від 22.02.2025 р. та її зміст дають можливість стверджувати, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП проводився за відсутності позивача та раніше дати її розгляду, визначеної в протоколі про адміністративне правопорушення, що підтверджує пояснення позивача, викладені в позові про те, що посадовою особою при винесенні постанови було порушено право позивача на справедливий розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки він був позбавлений можливості надати свої пояснення та скористатися правовою допомогою.

Таким чином, з наявних матеріалів справи підтверджується, що постанова, яка оскаржується позивачем, винесена з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП), так і процесуального законодавства (проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та за відсутності відомостей про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду).

Відповідачем не спростовано протиправність свого рішення.

За результатами розгляду справи та дослідження матеріалів справи суд вважає інкриміноване правопорушення необґрунтованим, оскільки надані суду матеріали справи про адміністративне правопорушення не дають можливості "поза розумним сумнівом" виключити можливість існування інших версій розвитку подій, про які зазначається у спірній постанові.

Тобто, як факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, так і його вина у вчиненні правопорушення, не доведені.

Відповідно за результатами перевірки рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, судом встановлено необґрунтованість та неправомірність такого рішення.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

У зв`язку із цим позовні вимоги слід задовольнити.

Щодо стягнення судових витрат.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З додатку до позовної заяви вбачається, що витрати сторони позивача складаються з витрат зі сплати судового збору (605,60 грн) , суму якого слід стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 268, 269, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 210-1, п. 1 ст. 247, ст. ст. 251, 283, 287, 288 КУпАП, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову № 1310/834, винесену 22.02.2025 року, тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_4 про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за фактом вчинення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , Код НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников