Справа № 640/16853/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

26 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/16853/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши матеріали справи за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОДУКТОВА ЛАВКА» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/16853/21 за позовом Головного управління ДПС у м. Києві (відокремленого підрозділу) (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОДУКТОВА ЛАВКА» (далі - відповідач) про стягнення податкового боргу з усіх рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 101324,07 грн.

Позов мотивований несплатою податкових зобов`язань, а саме:

- з податку на додану вартість у розмірі 2526,35 грн, яка виникла на підставі на підставі самостійно поданої податкової звітності;

- з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 1020,00 грн на підставі податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2020;

- з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва у розмірі 13600,00 на підставі податкових повідомлень-рішень № від 05.10.2020 та № від 05.11.2020;

- з податку на прибуток підприємств у розмірі 46667,43 грн, яка виникла на підставі на підставі самостійно поданої податкової звітності та податкового повідомлення-рішення № 026088410 від 13.11.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.06.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (письмового провадження).

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та продовжено провадження за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Ухвалу суду від 27.01.2025 направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, однак, конверт повернуто без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідач не скористався правом на подачу відзиву.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши у змішаній формі справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОДУКТОВА ЛАВКА» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Тупікова, буд. 1/33, ідентифікаційний код 39398981, основний вид діяльності 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами) відповідно до ідентифікаційних даних має відкриті банківські рахунки.

Відповідно до податкової вимоги форми «Ю» від 16.07.2018 № 134412-17 позивачем повідомлено відповідача про суму податкового боргу станом на 15.07.2018 у сумі 98382,10 грн з яких: основний платіж 23164,00 грн, штрафні санкції 75000,00 грн.

Податкова вимога направлена за адресу місцезнаходження відповідача, проте не отримана за закінченням встановлено строку зберігання.

27.02.2019 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2018 рік в якій визначив податкові зобов`язання з податку на прибуток в сумі 29811,00 грн.

Відповідно до акту камеральної перевірки відповідача від 02.10.2019 № 000428/26-15-04-10-20-39398981 встановлено порушення термінів сплати самостійно узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток, який направлено на адресу відповідача, проте не отримано за закінченням встановленого строку зберігання.

Згідно з податковим повідомленням рішенням № від 04.02.2019 за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуто приватних підприємств застосовано штрафні санкції у сумі 435,60 грн, яке надіслано на адресу відповідача.

Відповідно до податкового повідомлення - рішення № 026088410 від 13.11.2019 за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на прибуто приватних підприємств застосовано штрафні санкції у сумі 4632,80 грн, яке надіслано на адресу відповідача, проте не отримано та повернуто.

Відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 05.10.2020 до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 6800,00 грн, яке надіслано на адресу відповідача, проте не отримано за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 05.11.2020 до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 6800,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення - рішення № від 05.11.2020 до відповідача застосовано штрафні санкції в сумі 1020,00 грн.

Згідно з інтегрованої картки платника за 2020 2021 роки за відповідачем обліковується штрафні санкції в сумі 1020,00 грн.

Зазначені податкові повідомлення рішення надіслані на адресу відповідача, проте не отримані за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до детального розрахунку податкового боргу за відповідачем станом на 21.12.2020 обліковується штрафні санкції в сумі 13600,00 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника за відповідачем станом на 31.12.2020 обліковується сума зі штрафних санкцій у сумі 13600,00 грн.

01.03.2021 подало податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2020 рік в якій визначив податкові зобов`язання з податку на прибуток в сумі 12154,00 грн.

21.12.2020 подало податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2020 року в якій визначив податковий кредит з податку на додану вартість в сумі 46490,00 грн, позитивне значення 1299,00 грн.

22.03.2021 позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2021 року в якій визначив податкові зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 45612,00 грн.

20.01.2021 позивач подав декларацію акцизного податку за грудень 2020 року, у якій визначив податкові зобов`язання у сумі 14623,00 грн.

11.02.2021 позивач подав декларацію акцизного податку за січень 2021 року, у якій самостійно визначив податкові зобов`язання в сумі 14297,00 грн.

22.03.2021 позивач подав декларацію акцизного податку за лютий 2021 року, у якій самостійно визначив податкові зобов`язання в сумі 13505,00 грн.

Відповідно до детального розрахунку податкового боргу за відповідачем станом на 30.03.2021 обліковується сума боргу зі сплати акцизного податку у розмірі 13505,00 грн.

Згідно детального розрахунку податкового боргу за відповідачем станом на 30.03.2021 обліковується сума боргу зі сплати податку на додану вартість у розмірі 2526,35 грн.

Відповідно до детального розрахунку податкового боргу за відповідачем станом на 11.03.2021 обліковується борг з податку на прибуток у сумі 46667,43 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника за відповідачем станом на 31.03.2021 обліковується сума зі податку на прибуток приватних підприємств в сумі 46667,43 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника за відповідачем станом на 31.03.2021 обліковується борг зі сплати акцизного податку у розмірі 38530,29 грн.

Відповідно до інтегрованої картки платника за відповідачем станом на 31.03.2021 обліковується борг зі сплати податку на додану вартість у сумі 2526,35 грн.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.3 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно підпункту 9.1.2. пункту 9.1. статті 9 Податкового кодексу України податок на доходи фізичних осіб віднесений до загальнодержавних податків і зборів.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Підпунктом 14.1.156 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідач у відповідності до пункту 15.1. статті 15 Податкового кодексу України являється платником податків та згідно пункту 16.1.4 статті 16 Податкового кодексу України несе обов`язок по сплаті податків та зборів у строки та розмірах, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов`язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України.

Згідно з пунктом 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Приписами пункту 49.1. статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з пунктом 49.2. статті 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Відповідно до пункту 49.2-1 статті 49 Податкового кодексу України платники, визначені підпунктом 212.1.15 пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу, а також платники, які мають діючі (у тому числі призупинені) ліцензії на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством, зобов`язані за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації незалежно від того, чи провадили такі платники господарську діяльність у звітному періоді.

Відповідно до пункту 54.1. статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету (пункт 54.2. статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.2 статті 57 Податкового кодексу України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.

Відповідно до пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Пунктом 102.4 статті 102 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем сформовано та надіслано відповідачу податкову вимогу та податкові повідомлення рішення. Відповідач суму податкового боргу не погасив, доказів сплати боргу не надав, також не надав доказів оскарження податкової вимоги та податкового повідомлення рішення.

Крім того, відповідно до поданої декларації з податку на доходи приватних підприємств, відповідачем самостійно визначено податкове зобов`язання в сумі 12154,00 грн.

Згідно пункту 56.11. статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Відтак, суд зазначає, що самостійно визначене податкове зобов`язання відповідача, зазначене ним в податковій декларації є узгодженим з дня подання такої декларації.

На підставі викладеного, суд зазначає, що заборгованість відповідача складає 101324,07 грн, з яких:

- з податку на додану вартість у розмірі 2526,35 грн, яка виникла на підставі самостійно поданої податкової декларації від 22.03.2021 в сумі 1645,00 грн та недоїмки в сумі 881,35 грн;

- з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 1020,00 грн на підставі податкового повідомлення-рішення № від 05.11.2020 (не оскаржена);

- з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва у розмірі 13600,00 грн на підставі податкових повідомлень-рішень № від 05.10.2020 та № від 05.11.2020 (не оскаржені) по 6800,00 грн кожне;

- з податку на прибуток підприємств у розмірі 46667,43 грн, яка виникла на підставі самостійно поданої податкової звітності від 11.03.2021 на суму 12154,00 грн, податкового повідомлення-рішення № 026088410 від 13.11.2019 на суму 4632,80 грн, недоїмки в сумі 29880,63 грн (декларація з податку на прибуток підприємств за 2018 рік в сумі 29811,00 грн + ППР № від 04.02.2019 в сумі 435,60 грн та переплати в сумі 365,97 грн);

- з акцизного податку у розмірі 38530,29 грн, яка виникла на підставі самостійно поданих декларацій від 20.01.2021 в сумі 14623,00 грн, від 11.02.2021 в сумі 14297,00 грн, від 22.03.2021 в сумі 13505,00 грн, сплати податку, зменшення боргу минулих років, штрафних санкцій.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що в спірному випадку, відповідач не здійснив сплату узгодженого податкового зобов`язання із вказаних податків.

Отже, враховуючи приписи пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, податкова вимога, ППР не оскаржувались платником в адміністративному чи судовому порядку, доказів такого оскарження не надано, самостійне визначення податкового зобов`язання, яке своєчасно не сплачено, податкове зобов`язання за вказаними видам податків є узгодженим.

Підстави виникнення податкової заборгованості та наявність боргу у визначеному позивачем розмірі підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до пункту 59.1статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Доказів, погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг.

Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, цей обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено право позивача на звернення до суду з метою стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового кодексу України встановлено, що орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Згідно з пунктом 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).

З аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що за наслідком несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання формується податковий борг. Якщо платник, не сплатив зобов`язання, то податкові органи надсилають податкову вимогу у якій зазначається сума податкового зобов`язання яка має бути сплачена протягом 30 днів. У випадку несплати такого податкового зобов`язання, податковий борг погашається шляхом стягнення коштів зокрема з рахунків платника податків.

Станом на дату винесення цього рішення у суду відсутні відомості щодо повної чи часткової сплати відповідачем податкового боргу.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податковим органом податкової вимоги у відповідності до норм Податкового кодексу України, а відповідачем за час розгляду даної адміністративної справи податковий борг не сплачено, доказів оскарження податкової вимоги та податкового повідомлення рішення не надано, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина третя статті 139 КАС України).

З викладеного слідує, що витрати суб`єкта владних повноважень на сплату судового збору відносяться на рахунок суб`єкта владних повноважень. Такий вид судових витрат, як судовий збір, поверненню позивачу - суб`єкту владних повноважень, не підлягає.

Оскільки позивач у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: вул. Шолуденка, буд. 33/19, м. Київ, ідентифікаційний код 44116011) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОДУКТОВА ЛАВКА» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Тупікова, буд. 1/33, ідентифікаційний код 3939898) про стягнення податкового боргу задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВА КОМПАНІЯ «ПРОДУКТОВА ЛАВКА» в дохід державного бюджету податковий борг у сумі 101324,07 (сто одна тисяча триста двадцять чотири грн 7 коп.) гривень, а саме:

- з податку на додану вартість - 2526,35 грн (дві тисячі п`ятсот двадцять шість грн 35 коп.);

- з адміністративних штрафів та інших санкцій у розмірі 1020,00 грн (одна тисяча двадцять гривень 00 коп.);

- з адміністративних штрафів та штрафних санкцій за порушення Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» у сумі 13600,00 грн (тринадцять тисяч шістсот гривень 00 коп.);

- з податку на прибуток підприємств у розмірі 46667,43 грн (сорок шість тисяч шістсот шістдесят сім грн 43 коп.);

- з акцизного податку у розмірі 38530,29 грн (тридцять вісім тисяч п`ятсот тридцять грн 29 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.В. Смішлива