Справа № 158/90/25
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 158/90/25 пров. № А/857/7758/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Затолочного В.С., Пліша М.А.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: Друкачук В.В.,

представника відповідача: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року у справі № 158/90/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до старшого ДОП ВП № 1 (м.Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Носко Ю.І., Головного управління національної поліції у Волинській області про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови про адмінправопорушення,

суддя в 1-й інстанції Костюкевич О.К.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Ківерці,

дата складання повного тексту рішення 06 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся в Ківерцівський районний суд Волинської області із позовом до Головного управління національної поліції у Волинській області (далі також відповідач 1), старшого ДОП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Носка Юрія Івановича (далі також відповідач 2), в якому просив суд:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА №753527 від 05 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та закриття провадження у справі.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 05.01.2025 працівниками поліції винесено постанову серії ГВА №753527, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за правопорушення, яке полягає в завідомо неправдивому виклику спеціальних служб, а саме: працівників поліції.

З даною постановою позивач не погоджується, оскільки така є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи. Вказує, що 04.01.2025 він був затриманий працівниками BП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області в лісі поблизу м. Ківерці. Причиною приїзду на місце його адміністративного затримання працівників поліції слугувало повідомлення від невідомого громадянина на лінію «102» , про те що автомобіль «Skoda Fabia», який йому належить 04.01.2025 о 19 годині 45 хвилин рухався по автошляху «Маневичі-Луцьк» з порушенням ПДР України. При цьому, працівники поліції не зупиняли і автомобіль під його керуванням до моменту затримання ОСОБА_1 .. Незважаючи на відсутність доказів щодо керування ОСОБА_1 автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, відсутності пропозиції від працівників поліції пройти обстеження на стан алкогольного сп`яніння на місці затримання або в медичному закладі працівники поліції його затримали в адміністративному порядку, відповідно до протоколу про адміністративне затримання та доставили до відділу поліції. При затриманні, до нього була застосована груба фізична сила, спричинені тілесні ушкодження, застосовано сльозогінний газ та кайданки.

Належний ОСОБА_1 автомобіль «Skoda Fabia» залишився на місці його затримання з ключами запалювання в замку. При виїзді з місця затримання у супроводі працівників поліції, зважаючи на застосування відносно нього сльозогінного газу він не бачив які дії вчинили з автомобілем працівники поліції, хоча ключі від запалювання та документи перебували в працівників поліції.

Після доставлення ОСОБА_1 до відділку поліції відносно нього були складені протоколи за ознаками скоєння правопорушень передбачених ч.1 ст. 130 та ст. 185 КУпАП.

В подальшому, слідчим BП №1 (м. Ківерці) в присутності інших працівників поліції вручено повідомлення про підозру у скоєному злочині. У зв`язку із невиконання слідчим його клопотання про залучення захисника, відсутності захисника при складанні протоколів про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 відмовився отримувати повідомлення про підозру у скоєному злочині. При врученні підозри слідчим та іншими працівниками поліції було застосовано фізичну силу, спричинені тілесні ушкодження, сльозогінний газ та повторно оділи кайданки.

Згодом, із відділення поліції він пішов додому та зважаючи на фізичний стан зайшов до своєї рідної сестри та разом із нею пішов на станцію швидкої допомоги та повідомив про факт побиття його працівниками поліції. Зі станції швидкої допомоги його автомобілем швидкої допомоги повезли до лікарні, де лікарі зафіксували тілесні ушкодження, надали медичну допомогу, призначили лікування та відпустили додому.

Після лікарні вирішив піти і забрати автомобіль, однак його на тому місці на якому він перебував на момент його затримання не було. Будучи переконаним, що автомобіль викрали невідомі особи ОСОБА_1 приблизно о 4 годині ранку 05.01.2025 зателефонував на лінію «102» та повідомив про викрадення автомобіля та чекав приїзду працівників поліції.

На місце, з якого ОСОБА_1 телефонував про викрадення автомобіля СОГ Ківерцівського ВП або окремий співробітник поліції не приїхали. Після спливу тривалого часу, не дочекавшись приїзду працівників поліції він пішов до сестри.

05.01.2025 ОСОБА_1 самостійно пішов до відділу поліції та написав заяву про спричинення йому тілесних ушкоджень. Просив дати направлення для проходження судово-медичного обстеження про що йому було відмовлено у грубій формі. Не видавши направлення для проходження судово-медичної експертизи працівники поліції прийняли рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за завідомо неправдивий виклик поліції.

Оскаржувана постанова не містить інформації про складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, матеріали (докази) на підставі яких посадова особа дійшла до висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, просить суд скасувати постанову серії ГВА №753527 від 05.01.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП України та закрити провадження у справі.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що постанова серії ГВА №753527 від 05 січня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн є незаконною, необґрунтованою, не відображає дійсних обставин справи.

Просить рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи та як вбачається з копії постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГВА №753527 від 05.01.2025 ОСОБА_1 здійснив виклик працівників поліції 05.01.2025 щодо незаконного заволодіння його транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який позивач залишив на автодорозі в м. Ківерці. Повідомляючи про вчинення даного правопорушення, ОСОБА_1 вважав, що у нього є на це правові підстави.

Як встановлено із матеріалів справи, 05.01.2025 о 04:02 на лінію 102 надійшов виклик від ОСОБА_1 про незаконне заволодіння транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , який він залишив на автодорозі м. Ківерці (дане звернення зареєстровано в журналі ЄО ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНГ у Волинській області № 306 від 05 01 2025), що не заперечується самим позивачем.

Виїхавши на місце події працівниками поліції було встановлено, що автомобіль перебуває на місці, будь-яких слідів спроби заволодіння транспортним засобом немає, а сам заявник ОСОБА_1 на місці події відсутній.

ОСОБА_1 надати будь-які пояснення з приводу його звернення до поліції, на підставі ст. 63 Конституції України, відмовився (а.с.26).

Так, ст. 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач спростував доводи позивача про відсутність у нього факту порушення, а його вина у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 183 КУпАП доведена «поза розумним сумнівом», суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування оспорюваної постанови є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Із змісту вказаної норми убачається, що об`єктивна сторона складу вказаного правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику спеціальних служб (в розглядуваному випадку поліції); формою вини такого порушення є прямий умисел.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Аналіз викладеного порушення у спірній постанові вказує на те, що позивачу інкримінується виклик поліції за допомогою телефонної лінії «102» та повідомлення щодо незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 , що не відповідає дійсності.

Відповідно до приписів ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, стаття 127-3, частини перша і друга статті 127-4, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Приписами ст.254 КУпАП передбачено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Досліджуючи відеозапис з місця події, апеляційним судом встановлено, що після виклику працівників поліції 05 січня 2025 року щодо незаконного заволодіння транспортним засобом марки «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_1 останніми встановлено, що автомобіль перебуває на місці, будь-яких слідів спроби заволодіння транспортним засобом немає, а сам заявник ОСОБА_1 на місці події відсутній. При дзвінку на мобільний телефон ОСОБА_1 , такий на телефонні дзвінки не відповідав. По приїзду за місцем проживання, яке було вказане ОСОБА_1 в картці ЄО №306, двері ніхто не відкрив, особа жіночої статті повідомила, що ОСОБА_1 за даною адресою на разі відсутній.

Крім цього, посилання ОСОБА_1 на те, що він очікував приїзду працівників поліції тривалий час є безпідставними, оскільки із картки рапорту ЄО № 306 від 05.01.2025 встановлено, що повідомлення від ОСОБА_1 на лінію 102 надійшло о 04:02 год., наряд СРПП Клевер-11 прибув на місце події о 04:09 год., тобто через 7 хвилин після надходження повідомлення, а наряд СОГ Клевер-4 прибув о 04:14 год., тобто через 12 хвилин після надходження повідомлення.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП.

Наведені доводи мають визначальне значення для вирішення спору, через що решта тверджень та аргументів сторін не розцінюються як такі, що спричиняють принциповий вплив на висновки апеляційного суду.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційну скагу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 лютого 2025 року у справі № 158/90/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. С. Затолочний
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 25.03.25