Справа № 395/2026/24
Суддя: Орендовський В. А.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 395/2026/24 Провадження № 2-а/395/2/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Орендовського В.А.,

за участю секретаря судового засідання Піддубної Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомиргороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив про те, що він оновив свої військово-облікові дані 24 липня 2024 року через програму «Резерв+». В подальшому до ІНФОРМАЦІЯ_2 не викликався та ніяких повідомлень про виклик не отримував. 15 жовтня 2024 року йдучи по АДРЕСА_1 його було зупинено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 та працівниками поліції, які повідомили, що йому необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для перевірки даних та його було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де повідомлено в усній формі, щодо необхідності проходження ВЛК. Наступного дня 16.10.2024 року він пішов до лікарні для проходження лікарської комісії та 17.10.2024 року з наявними результатами проходження лікарської комісії я з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де йому було вручено направлення по лінії ТЦК та СП для проходження військово-лікарської комісії № 1074 від 17.10.2024 року. З 22.10.2024 р. по 31.10.2024 р. він перебував на стаціонарному лікуванні (денне) в КЗ «Новомиргородська міська лікарня». 28.10.2024 року за тимчасовим місцем проживання на момент лікування приїхали працівники поліції та доставили його до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де звинуватили в ігноруванні отримання повісток про явку до ТЦК та безпідставну неявку за повісткою, на дане він пояснив, що ніякої повістки не отримував і відповідно нічого йому невідомо про їх направлення. Одразу після згаданої вище розмови, стосовно нього було складено протокол № 163 про адміністративне правопорушення від 28.10.2024 року про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та відповідно повідомлено було в самому протоколі, що розгляд справи відбудеться 31.10.2024 року в кабінеті начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, як він перебував на стаціонарному лікуванні в період з 22.10.2024 по 31.10.2024 року він не мав змоги прибути для розгляду справи та заявити клопотання про перенесення її розгляду на іншу дату, про право заявляти інші клопотання, ознайомлення з матеріалами справи, надавати докази та скористатись правовою допомогою, та іншими правами передбаченими ст. 268 КУпАП, тобто було порушено його право на захист. 07.11.2024 року йому було вручено постанову № 163 від 31.10.2024 року по справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до якої йоговизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень. Вважає, що постанова винесена з порушенням чинного адміністративного законодавства та не відповідає фактичним обставинам та вимогам КУпАП так і іншим нормам законодавства, оскільки справа була розглянута без його участі, також при розгляді справи та винесеної згаданої постанови, його права йому роз`яснено не було, не звернуто увагу на його пояснення, щодо відсутності в його діях складу будь-якого адміністративного правопорушення, оскільки він не знав і не міг знати про виклик його до ТЦК та СП, оскільки ним було отримано направлення для проходження ВЛК, яку він вже проходив, не було з`ясовано причини його неявки для розгляду справи, так як він перебував на лікуванні.

Просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії № 163 від 31.10.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у відповідності до якої йоговизнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень та закрити провадження у справі.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав повністю та просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладенні в ньому.

Представник відповідача Крецул О.В. позов не визнав повністю та надав відповідний відзив на позов, вважає, що постанова є законною та винесена у відповідності до чинного законодавства.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 31.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 163 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 грн. За змістом вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винуватим у тому, що він являючись військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений засобами поштового зв`язку про необхідність явки був належно повідомленим засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 11 годину 17.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, але в зазначену дату не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 1,3 ст.22, ч. 2 ст.26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тим самим скоївши адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 210-1 КУпАП (а.с.6).

Позивач ОСОБА_1 згідно вимог чинного законодавства оновив свої військово-облікові дані 24 липня 2024 року, що підтверджується копією витягу військово-облікового документу з програми «Резерв+» (а.с. 17).

Крім цього, судом встановлено, що 28.10.2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складено протокол № 163 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , в якому зазначено, що ОСОБА_1 являючись військовозобов`язаним, був належним чином оповіщений засобами поштового зв`язку про необхідність явки був належно повідомленим засобами поштового зв`язку про необхідність явки на 11 годину 17.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, але в зазначену дату не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 1,3 ст.22, ч. 2 ст.26 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. При цьому, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також зміст ст. 63 Конституції України. Також позивача повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 31.10.2024 року о 10:00 год. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, він повідомляє, що на час отримання повістки проходив військово-лікарську комісію в м. Новомиргороді (а.с.7-8).

Як вбачається з направлення № 1074 від 17.10.2024 року позивач ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та його було направлено для проходження військово-лікарської комісії, при тому дане направлення було підписано уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 Сергієм Царенко, тобто особою, що склала протокол № 163 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , що свідчить про його обізнаність з обставинами та подіями. Крім цього позивачем надано суду медичну документацію (дослідження, результати аналізів, дослідження), що підтверджує проходження позивачем військово-лікарської комісії протягом 16-17 жовтня 2024 року. 17 жовтня 2024 року позивача направлено лікарем-психіатром на госпіталізацію по лінії ТЦК до психіатричного відділення КНП «Новомиргородська міська лікарня» та відповідно він перебував на стаціонарному дослідженні з 22 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, що підтверджується копіями акту № 1070 від 31.10.2024 року та випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4635 (а.с. 9-16).

Відповідно до ч.1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 цього Закону, громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч.3 ст.22 цього Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися :

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч.3 ст.33 Закону).

Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5 ст.33 Закону).

За визначенням у ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачена за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, та тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому, за ч.1 ст.210-1 КУпАП відповідальність передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст.245 КУпАП).

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За приписами ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належитьдо його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно зі ст.279 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) роз`яснює особі, яка притягається до адміністративної відповідальності її права і обов`язки, заслуховує її пояснення, за її участю досліджує докази та вирішує клопотання.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини даної справи, суд приходить до висновку про протиправність постанови № 163 від 31.10.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки вона прийнята з порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та не з`ясовані всі обставини справи.

При цьому, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Крім того, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

В той же час, виносячи вказану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст.251 КУпАП, які ним були отримані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у т.ч. з посиланням на номер, дату протоколу про адміністративне правопорушення, належним чином не мотивував свого висновку про винуватість позивача, не врахував (або відхилив) пояснення ОСОБА_1 , що є порушення вимог ст.7, 245, 252, 280, 283 КУпАП.

При вирішенні справи суд керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 КАС України).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Обов`язок щодо належного складення протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених у протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладений на суд.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 08 липня 2020 року у справі N 463/1352/16-а зробив висновок про те, що у силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що постанову про адміністративне правопорушення серії № 163 від 31.10.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень слід скасувати, а провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом позов задоволено, то слід стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Відповідно з квитанцією АТ КБ «Приватбанк» від 08.11.2024 року позивачем при зверненні до суду з вищевказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 1211 гривень 20 копійок (а.с.1). Суд вважає за потрібне повернути позивачу надмірно сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Керуючись ст.ст.242-246 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення серії № 163 від 31.10.2024 р. про накладення адміністративного стягнення, складену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень скасувати та закрити провадження у справі.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Зобов`язати ГУК у Кіровоградській області /тг м. Новомиргород / 22030101, , повернути ОСОБА_1 50 відсотків сплаченої суми судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, які було сплачено на р/р НОМЕР_1 , у відповідності до квитанції АТ КБ «Приватбанк» від 08.11.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлений 26 березня 2024 року.

Суддя Новомиргородського районного суду

Кіровоградської області В.А. Орендовський