Справа № 420/18729/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/18729/24

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.,

повний текст судового рішення

складено 23.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Лук`янчук О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі №420/18729/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

17.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просила суд:

- визнати протиправними дії ГУНП в Одеській області щодо встановлення надбавки за вислугу років на державній службі головному спеціалісту управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 з 01 січня 2024 року в розмірі 30% посадового окладу;

- зобов`язати ГУНП в Одеській області здійснити перерахунок та виплачувати надбавку за вислугу років на державній службі головному спеціалісту управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» з 01 січня 2024 року у розмірі 50% посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що з 01.01.2024 має право на отримання надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» у розмірі 50% посадового окладу. При цьому, на думку ОСОБА_1 , положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на спірні правовідносини не поширюються.

Відповідач із позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву зазначаючи, що з набранням чинності Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюються на рівні 2% посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30% посадового окладу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі №420/18729/24 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_2 має право на отримання надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» у розмірі 50% посадового окладу. Натомість, положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на спірні правовідносини не поширюються.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ГУ НП в Одеській області подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на невідповідність висновків окружного адміністративного суду обставинам справи, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям у нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Головним управлінням Національної поліції України в Одеській області не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження судом першої інстанції доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.51-65, а.с.84-91).

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 працює в Головному управлінні Національної поліції України в Одеській області на посаді головного спеціаліста управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку та є державним службовцем.

Відповідно до інформації щодо нарахування та виплати заробітної плати, у грудні 2023 року ОСОБА_1 нараховано надбавку за вислугу років в розмірі 50% в сумі 2900грн, а в січні 2024 року - в розмірі 30% в сумі 3556грн. 50коп.

Не погодившись із зменшенням відсоткового розміру надбавки за вислугу років з 01.01.2024, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу».

Згідно із статтями 46, 50 Закону України «Про державну службу» стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

6) премії (у разі встановлення).

Відповідно до частини першої статті 52 Закону «Про державну службу» надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

09.11.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про Державний бюджет на 2024 рік» положеннями якого передбачено встановлення надбавки за вислугу років державним службовцям не більше 30 відсотків посадового окладу, що менше ніж передбачено спеціальним Законом України «Про державну службу».

Згідно розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат, передбачених законами України.

Абзацом 2 пункту 12 розділу «Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Згідно із пунктом 13 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50 відсотків посадового окладу на місяць.

З наведеного слідує, що у 2024 році оплата праці державних службовців державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» з урахуванням пункту 12 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Таким чином, Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», запроваджено норму, яка суперечить нормі частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу», а саме зменшує максимальну межу розміру надбавки а вислугу років на державній службі з 50 відсотків до 30 відсотків, та зменшує розмір самої надбавки з 3 до 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби.

Водночас, суд апеляційної інстанції зауважує, що до Закону України «Про державну службу» будь-яких змін щодо зменшення щорічного та граничного відсотку набавки за вислугу років, у тому числі, у зв`язку із проведенням класифікації посад не вносилось.

Означене вказує на неузгодженість між чинними нормативно-правовими актами, наявність у них протиріччя з одного й того самого предмета регулювання.

У свою чергу, Кодекс адміністративного судочинства України містить норми, які визначають підходи до вирішення колізій у законодавстві, а саме: 1) суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) (частини 1-2 статті 6); 2) у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана ВРУ, або іншому правовому акту, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України та ін.

При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага, надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Колегія суддів вказує, що у спірних правовідносинах спеціальним нормативно-правовим актом, є Закон України «Про державну службу», а не закон про затвердження бюджету України на відповідний календарний рік.

У рішенні від 28.08.2020 № 10-р/2020 Конституційним Судом України наголошено на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно із яким, у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Також, слід наголосити на тому, що одним із механізмів запобігання свавільному втручанню держави та її органів у реалізацію прав і свобод людини, є закріплений у частині третій статті 22 Конституції України принцип недопустимості звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних.

Таким чином, надання нормативно-правовому акту ретроактивної дії не порушуватиме принципи незворотності дії в часі та правової визначеності, якщо ці зміни не погіршують правове становище особи: не встановлюють чи не посилюють юридичну відповідальність, не скасовують і не обмежують чинні права і свободи.

Крім того, згідно приписів частини п`ятої статті 50 Закону України «Про державну службу» скорочення бюджетних асигнувань, не може бути підставою для зменшення посадових окладів та надбавок до них.

Установлені вище судом апеляційної інстанції фактичні обставини та зроблені висновки у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі твердження відповідача.

З огляду на наведене, колегія суддів уважає цілком обґрунтованим та правильним висновок суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносинах застосуванню підлягають норми саме спеціального нормативно-правового акту - частини першої статті 52 Закону України «Про державну службу», а не пункт 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким звужується обсяг прав та гарантій державних службовців, визначених чинним законодавством.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення окружним адміністративним судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 у справі №420/18729/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький О.В. Лук`янчук