Справа № 320/18969/24
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Грибан І. О., Парінова А. Б.
за участю секретаря: Рожок В. В.

представника позивача Кантеміра В. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року (місце ухвалення: м. Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 24.02.2025) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визнання протиправною постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича, у якому просило суд:

- визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу від 18.04.2024 року № 73341785, винесену приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Ляпіним Дмитром Валентиновичем.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції зроблено безпідставні висновки про відсутність підстав для задоволення позовних вимог на підставі наданих доказів, при цьому, залишено без належної уваги, що рішення суду не виконано із незалежних від позивача обставин.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича від 15.11.2023 відкрито виконавче провадження №73341785 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/7310/20, виданого 06.10.2020, про зобов`язання ТОВ "Київ Комфорт Сервіс" передати ОСББ "Зарічна 1-Г" документацію щодо будинку 1-Г по вулиці Зарічній у м. Києві згідно переліку. Стягувачем зазначено ОСББ "Зарічна 1-Г", боржником - позивача.

Актом приватного виконавця від 06.12.2023 зафіксовано, що боржником під час перевірки надано : паспорт об`єкта складений за результатом обстеження прийнятих в експлуатацію об`єктів (дата розроблення паспорта 04.12.2023) та акт приймання-передачі технічної документації на багатокрвартирний будинок за адресою : м. Київ, вул. Зарічна, 1-Г від 15.05.2018 року.

Постановою приватного виконавця від 06.12.2023 проведення виконавчих дій відкладено у зв`язку із необхідність вивчення наданих документів представником стягувача з метою перевірки їх належності та достовірності.

Вимогою виконавця від 21.12.2023 №55936 від боржника вимагалось надати докази виконання судового рішення до 14.00 год. 25.12.2023. Означена вимога направлена на електронну адресу представника позивача 21.12.2023.

Провадження виконавчих дій відкладалось постановами відповідача від 25.12.2023, 11.01.2024, 25.01.2024, 09.02.2024, 26.02.2024 відкладено виконавчі дії.

Постановою від 20.03.2024 скасовано постанову від 15.11.2023 про відкриття виконавчого провадження №73341785 в частині зобов`язання боржника передати стягувачу оригінал проектної документації зі схемами влаштування внутрішньобудинкових систем.

Вимогою виконавця від 20.03.2024 №2088 від боржника вимагається надати докази виконання судового рішення до 28.03.2024 та запропоновано сторонам (їх представникам) прийняти участь у проведенні виконавчих дій з 12.00 до 12.30 год. 29.03.2023. Вказана вимога направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку зі штрихкодовим ідентифікатором 882 та отримана представником за довіреністю 27.03.2024.

29.03.2024 приватним виконавцем складено акт, в якому зазначено про невиконання боржником виконавчого документу.

Постановою від 29.03.2024 за невиконання наказу №910/7310/20 від 06.10.2020 на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вказана постанова була надіслана боржнику рекомендованим листом (трек номер 451), який було отримано боржником 03.04.2024, та останнім днем виконання рішення суду є 17.04.2024.

18.04.2024 приватним виконавцем повторно складено акт, в якому зазначено про невиконання боржником виконавчого документу.

Постановою від 18.04.2024 за повторне невиконання наказу №910/7310/20 від 06.10.2020 на позивача накладено штраф у розмірі 10200 грн.

Вважаючи таку постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 N 1404-VIII (далі Закон №1404-VІІІ).

За приписами статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями пункту 1-1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема судового наказу.

Відповідно до пункту 16 частини 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчих дій має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно пункту 1 частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) /частина 6 статті 26 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що застосування примусового заходу виконання рішення у вигляді штрафу є обов`язком державного виконавця і направлений він на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Норми Закону України "Про виконавче провадження" вказують, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону України "Про виконавче провадження" можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна позиція висловлена постановою Верховного Суду від 07.03.2018 у справі №127/3770/17.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою від 15.11.2023 відкрито виконавче провадження №73341785 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва №910/7310/20, виданого 06.10.2020.

З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, позивачем, як боржником у виконавчому проваджені 06.12.2023 надано стягувачу пакет документів, що відповідно до повідомлення стягувача не свідчить про виконання рішення суду.

Актами приватного виконавця від 06.12.2023, від 14.09.2023 зафіксовано, що боржником не передано стягувачу документацію.

Постановами від 06.12.2023, 25.12.2023, 11.01.2024, 25.01.2024, 09.02.2024, 26.02.2024 відкладено виконавчі дії.

Вимогою виконавця від 21.12.2023 №55936 від боржника вимагалось надати докази виконання судового рішення до 14.00 год. 25.12.2023. Означена вимога направлена на електронну адресу представника позивача 21.12.2023.

Постановою від 20.03.2024 скасовано постанову від 15.11.2023 про відкриття виконавчого провадження №73341785 в частині зобов`язання боржника передати стягувачу оригінал проектної документації зі схемами влаштування внутрішньобудинкових систем.

Вимогою виконавця від 20.03.2024 №2088 від боржника вимагається надати докази виконання судового рішення до 28.03.2024 та запропоновано сторонам (їх представникам) прийняти участь у проведенні виконавчих дій з 12.00 до 12.30 год. 29.03.2023. Вказана вимога направлена на адресу позивача засобами поштового зв`язку зі штрихкодовим ідентифікатором 882 та отримана представником за довіреністю 27.03.2024.

29.03.2024 приватним виконавцем складено акт, в якому зазначено про невиконання боржником виконавчого документу.

Відтак, актом приватного виконавця від 29.03.2024 зафіксовано факт невиконання боржником самостійно рішення суду.

Постановою від 29.03.2024 за невиконання наказу №910/7310/20 від 06.10.2020 на позивача накладено штраф у розмірі 5100 грн та зобов`язано боржника виконати рішення протягом 10 днів.

Вказана постанова приватного виконавця отримана апелянтом, однак доказів на виконання рішення суду та/або вчинення дій спрямованих на таке виконання апелянтом не надано.

18.04.2024 приватним виконавцем повторно складено акт, в якому зазначено про повторне невиконання боржником виконавчого документу.

Постановою від 18.04.2024 за невиконання наказу №910/7310/20 від 06.10.2020 на позивача накладено подвійний штраф у розмірі 10200 грн

При цьому, як вірно зауважено судом першої інстанції, позивач в позові не заперечує, що ним не виконано рішення суду, проте, зазначає, що вказані в позові обставини є поважними причинами невиконання рішення суду.

Такою підставою є неотримання позивачем вимоги виконавця від 20.03.2024 №2088 та постанови відповідача від 29.03.2024.

Проте, означена обставина спростовується наявними в матеріалах ВП доказами направлення позивачу вимоги засобами поштового зв`язку зі штрихкодовим ідентифікатором 882 та отримання її представником за довіреністю 27.03.2024 та постанови від 29.03.2024 - 03.04.2024.

Також, цілком безпідставними є доводи апелянта, на вчинення стягувачем перешкод в отриманні документів, поряд із цим, апелянтом як до суду першої інстанції так і до апеляційної інстанції не надано доказів належного виконання рішення суду щодо виконання якого відкрито виконавче провадження.

Інших поважних та обґрунтованих підстав, які б заважали позивачу у встановлений строк виконати рішення суду представником позивача не наведено, а судом не встановлено.

Жодних інших доказів, які б засвідчували наявність поважних причин для невиконання рішення суду, що набрало законної сили, у межах спірних правовідносин позивачем не надано.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Комфорт Сервіс" до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича про визнання протиправною постанови залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя А. Б. Парінов
Суддя І. О. Грибан

(Повний текст постанови буде складено 25.03.2025)