Справа № 805/661/18-а
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

24 березня 2025 року Справа №805/661/18-а

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення від 27 березня 2018 року суд у справі № 805/661/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

27 березня 2018 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв рішення у справі № 805/661/18-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому, крім іншого, здійснено розподіл судових витрат за наслідком розгляду справи, відповідно до якого стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати в розмірі 704,80 грн.

7 листопада 2018 року позивачу видано виконавчий лист про стягнення судового збору, що був пред`явлений ним до виконання у Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області.

Листом № 5-11-11/5561 від 11 березня 2025 року Державна Казначейська служба України повідомила позивача, що відповідно до виконавчого листа у справі № 805/661/18-а кошти на користь позивача стягуються з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Як передбачено статтею 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Казначейством в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У листі також вказано, що боржник за вищезазначеним виконавчим документом не має відкритих рахунків в органах Казначейства, з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, отже виконання здійснюється за рахунок коштів бюджетної програми 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Виконавчий лист обліковується за програмою з 18.12.2018.

Управлінням казначейства зазначено, що відповідно до пункту 3 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Листом також повідомлено, що станом на 10.03.2025 на обліку за цією Програмою перебувають виконавчі документи на загальну суму 3602,69 млн грн, які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого листа у справі № 805/661/18-а. Отже, питання щодо погашення заборгованості за виконавчим листом у справі № 805/661/18-а, який відноситься до третьої черги погашення заборгованості, буде розглянуто казначейством за рахунок Програми після повного погашення заборгованості за виконавчими документами, які відносяться до першої та другої черги

Додатково вказано, що боржнику не забороняється безпосередньо самостійно вживати заходи щодо погашення заборгованості. Здійснення таких заходів боржником, прискорить виконання виконавчого листа за рахунок коштів, що знаходяться в його розпорядженні.

Аналогічне зазначене у листах органів Казначейства позивача від 17.04.2019 № 5-11-11/6873, від 03.02.2021 № 04-19/445.

Не отримавши відшкодування судового збору, присудженого на користь позивача рішенням суду у справі № 805/661/18-а, в тому числі, в порядку примусового виконання рішення, позивач звернувся до суду із заявою, де просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 27.03.2018 суд у справі № 805/661/18-а в частині стягнення судових витрат, а саме: з «Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати в розмірі 704,80 грн» на «Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704,80 грн».

Розглянувши матеріали заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.ч. 2-4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ст.ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Отже, судові рішення, що набрали законної сили, а також ті, що підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання.

Згідно з частиною 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 ст. 378 цього Кодексу встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Системний аналіз даної статті дає підстави для висновку, що суд може змінити спосіб або порядок виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Таким чином, під зміною способу і порядку виконання рішення необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у встановленому раніше порядку і способом. При цьому, змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Самі поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується, в тому числі, у порядку примусового виконання рішення. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем або органом казначейства. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.

Обґрунтовуючи необхідність зміни способу та порядку виконання рішення, заявник посилається на лист Державної казначейської служби України, відповідно до якого стягнення на підставі виконавчого листа визначає стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та не здійснено через встановлену черговість виконання судових рішень за рахунок коштів бюджетної програми 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

При вирішенні наданого позивачем клопотання, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тобто, нормами Кодексу адміністративного судочинства України передбачено чіткий порядок та спосіб розподілу судових витрат у разі вирішення спору не на користь суб`єкта владних повноважень.

У рішенні в цій справі судом було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору, шляхом стягнення його як того імперативно вимагають положення частини першої статті 139 КАС України.

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання визначені Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

При цьому, відповідно до пункту 3 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» заборгованість погашається в такій черговості:

у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника;

у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами;

у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Таким чином, зміна способу і порядку виконання рішення в частині стягнення судового збору визначеним позивачем у наданій заяві способом не змінить черговості виконання судового рішення та не сприятиме більш швидкому його виконанню.

Додатково суд зауважує, що, підпунктом 2 пункту 4 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів та боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845) передбачено, що органи Казначейства вживають заходів до виконання виконавчих документів.

За положеннями п. 31 Порядку № 845 у разі, коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.

Отже, управління Державної казначейської служби України має вживати всіх заходів по виконанню вищевказаного рішення суду, встановлених Порядком № 845.

Згідно правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №910/12226/16 та від 03.07.2018 у справі №910/13057/16 виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження", із заявою про виконання рішення суду (частини перша і друга статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"). Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" не передбачено такого винятку для поширення його дії на виконання судового рішення про стягнення грошових коштів, боржником за яким є державний орган, як відсутність відкритих в органі казначейства відповідних рахунків боржника. Не передбачено такого винятку й іншим діючим законодавством України.

За вказаних обставин, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення від 27 березня 2018 року суд у справі № 805/661/18-а слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 241, 243, 248, 256, 370, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення від 27 березня 2018 року суд у справі № 805/661/18-а, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Михайлик