Справа № 600/4921/24-а
Суддя: Кушнір Віталіна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 р. м. Чернівці справа № 600/4921/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнір В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

У поданому до суду позові ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Боднарюк Костянтин Васильович, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду рапорту молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 31.08.2024 р., про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем подано рапорт про його звільнення з військової служби на підставі абзацу 12 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за матір`ю, що є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК та заключенням ЛКК. Позивач повідомив, що поштовим зв`язком отримав відповідь, за змістом якої повідомлено, що рапорт про його звільнення з військової служби був повернутий без реалізації у зв`язку з тим, що згідно поданих документів не можливо встановити наявність такої обов`язкової умови як «відсутність інших членів сім"ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати такий догляд» за його матір`ю ОСОБА_2 . Позивач зауважив, що наслідком подання та розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту. Проте, станом на день звернення до суду з позовною заявою будь-які накази чи рішення з питань викладених у рапорті відповідачем не прийнято. Вказане, на думку позивача, є порушенням вимог Положення №1153/2008, згідно з якими розглянутим вважається рапорт по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Натомість, в отриманій відповіді позивачу повідомлено про повернення рапорту без реалізації.

Бездіяльність, яка полягає у неналежному розгляді його рапорту, позивач вважає протиправною, оскільки, на його думку, відповідачем допущено надмірно формальне ставлення до розгляду рапорту, не зазначено які саме документи необхідні для підтвердження відсутності у матері позивача інших членів сім`ї І, ІІ ступеня споріднення. Додатково вказував, що чинним законодавством не передбачено переліку документів, які подаються військовослужбовцем, для підтвердження в нього підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами. Так само законодавством не передбачено порядку видачі документа конкретної форми (довідки, витягу тощо), який би містив інформацію про наявність чи відсутність членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення.

Ухвалою судді від 04.11.2024 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Вказаною ухвалою, серед іншого, відповідачам встановлено 15-денний термін з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 28.11.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Боднарюка К.В. про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

З ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив, у якому відповідач зазначив, що у позивача наявні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть доглядати за особою, а саме рідна сестра ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене свідчить про те, що у позивача відсутнє право на звільнення з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-ХІІ та підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ згідно поданого ним рапорту.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій наведено аргументи, аналогічні тим, що зазначені у позові. Додатково наголошував на тому, що ним було подано рапорт по команді 31.08.2024 року, з усіма необхідними документами, при цьому за загальним правилом рапорт про звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається той рапорт, за яким прийнято рішення або відповідь, які мають бути доведені до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження. Натомість, на думку позивача, із відповіді, яку він отримав лише 17.10.2024р. випливає, що його рапорт не був розглянутий належним чином і за цим документом не було прийнято рішення. Крім того, наполягав на тому, що сестра позивача проживає окремо зі своєю сім`єю та не являється членом сім`ї ОСОБА_2 , яка потребує постійного догляду.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 (позивач) 18.08.2021 року на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №166 призваний у Збройні Сили України за контрактом, що підтверджується відомостями військового квитка НОМЕР_2 .

Згідно з Довідкою військово-лікарської комісії від 27.11.2023р. №8546 позивача за наслідками проведеного медичного огляду визнано обмежено придатним до військової служби, непридатним до служби у ДШВ, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах за винятком підрозділів забезпечення. Придатний до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, установах, організаціях, навчальних закладах (а.с.20).

Згідно із довідкою від 26.08.2024 року №56, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач перебуває на військовій службі в ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16).

Згідно з Витягом з Реєстру територіальної громади від 29.08.2024 позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.14 зворот).

31 серпня 2024 року позивачем було подано рапорт на ім`я командира взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 (по команді) щодо його звільнення з військової служби у запас за пп. "г" (через сімейні обставини) п.3 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за одним із батьків, які є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.19).

До рапорту додано наступні документи:

- нотаріально завірену копію паспорта громадянина України: серії НОМЕР_3 , виданий 18.10.2005 р. Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- Витяг з реєстру територіальної громади №2024/010368474 від 29.08.2024 р., про місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- нотаріально завірену копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 ;

- нотаріально засвідчена заява від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про надання згоди на здійснення догляду за нею;

- нотаріально завірену копію паспорта громадянина України: серії НОМЕР_5 , виданий 18.01.1996р. Глибоцьким РВ УМВС України в Чернівецькій області на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- Витяг з реєстру територіальної громади №2024/010369306 від 29.08.2024 р., про місце реєстрації та проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- нотаріально завірену копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_6 , серії НОМЕР_7 виданого 20.07.2023 р., на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- нотаріально завірену копію довідки до акту огляду МСЕК серії 12ААГ №118009, виданою 24.11.2022 р., на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- завірену КНП «Глибоцька багатопрофільна лікарня» Чернівецької області копію заключення ЛКК №138 від 24.01.2024р., видану на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

- довідка з Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 28.08.2024 р. №907 про склад сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- Акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складений 28.08.2024 р. Чагорською сільською радою №906.

Подання позивачем саме зазначеного переліку документів не заперечувалось відповідачем в ході судового розгляду.

У відповідь на звернення позивача через call-центр Міністерства оборони України №МУ-17880874 (вх.№18699 від 16.10.2024) щодо поданого рапорту, позивачу листом від 17.10.2024 року повідомлено, що згідно поданих документів не можливо встановити наявність такої обов`язкової умови як "відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення, які можуть здійснювати догляд" за ОСОБА_2 . У зв`язку із зазначеним, позивачу повідомлено, що його рапорт на звільнення був повернутий без реалізації (а.с.17).

Позивач вважає, що відповідачем не належно розглянуто поданий ним рапорт, не прийнято рішення за наслідками його розгляду, чим, на його думку, допущено протиправну бездіяльність, яка обумовила звернення до суду з цим позовом.

До вказаних правовідносин суд застосовує наступні положення чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 ст.2 Закону №2232-XII визначено такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затверджений Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008).

Надаючи оцінку обставинам справи щодо розгляду рапорта позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 7 ст.26 Закону № 2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до п.1 розділу ІІІ наказу Міністерства оборони України від 06.08.2024 року №531 "Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України" (далі - Наказ №531), у паперовому рапорті військовослужбовець вказує найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Згідно з п.117 Дисциплінарного статуту ЗСУ пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно з п.3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів з моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.

Виходячи з аналізу вищезазначених правових норм суд приходить до висновку, що рапорт, як офіційна форма звернення військовослужбовця до вищої посадової особи, передбачає його опрацювання та надання відповіді по суті порушених в ньому питань.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Звільнення військовослужбовців із військової служби під час дії особливого періоду регламентовано пунктом 225 цього Положення.

Так, підпунктом 2 пункту 225 Положення №1153/2008 передбачено, що звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них

Накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин (абзац третій пункту 241 Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання.

Пунктами 12.1, 12.11 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 року за № 438/16454, передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

До керівників органів військового управління Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, які в особливий період мають право звільнення військовослужбовців з військової служби, належать посадові особи, які під час особливого періоду мають право призначення на посади осіб офіцерського складу.

Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби, зазначено у додатку 19 до Інструкції.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV цієї Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом під час мобілізації та дії воєнного стану, звільняються з військової служби на підставах, визначених пунктом 3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Ті військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

На підставі статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до п.31 Статуту ЗСУ начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування безпосередньому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до прямого керівника, командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті, зокрема, питання звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів. Рапорт має дійти до останньої ланки з клопотаннями безпосередніх (прямих) командирів (начальників) або з обґрунтуванням їх відсутності.

Тобто, у разі неприйняття, не розгляду чи незадоволення рапорту прямими командирами, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі і так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.

Відтак, слід підсумувати, що у будь-якому випадку остаточне рішення (позитивне чи негативне) за рапортом військовослужбовця про звільнення з військової служби має бути прийняте командиром військової частини або іншою посадовою особою, що наділена правом вирішувати питання по суті.

Судом враховано, що позивачем подано рапорт із урахуванням необхідності подальшого руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання (по команді) та проставлення відповідних резолюцій.

При цьому, суд зважає, що зазначаючи у листі-відповіді на його звернення через call-центр Міністерства оборони України №МУ-17880874 адресованому позивачу 17.10.2024 року, командування повідомило, що поданий військовослужбовцем рапорт повернуто без реалізації, що є свідченням того, що за ним не прийнято жодного (позитивного чи негативного) рішення.

Водночас, надання листа із роз`ясненням щодо відсутності підстав для звільнення (фактична відмова) не звільняє відповідача, як суб`єкта, до повноважень якого належить вирішення питання щодо звільнення позивача з військової служби від обов`язку прийняття рішення, за наслідком розгляду рапорту про звільнення останнього з військової служби або мотивованої відмови у цьому.

Суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції. Лист відповідь не може вважатися рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятим за наслідком розгляду рапорта позивача.

Інших дій щодо поданого позивачем рапорта про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, відповідачем вчинено не було і таких доказів суду не надано.

Отже, належні та допустимі докази того, що рапорт позивача розглянуто відповідно до вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та за наслідками розгляду такого прийнято відповідне рішення в матеріалах справи відсутні, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо не прийняття рішення за наслідком розгляду його рапорта про звільнення з військової служби.

На підставі вказаного, враховуючи те, що поданий позивачем рапорт не було розглянуто належним чином, з метою захисту порушеного права позивача ефективним та належним, є такий спосіб захисту порушених прав, як зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_7 розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби з підстав підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняти рішення за результатами такого розгляду, на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів, а отже вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу доводів сторін про наявність чи відсутність підстав для звільнення позивача з військової служби, суд звертає увагу на те, що предметом спору є бездіяльність відповідача щодо належного розгляду рапорту позивача про звільнення, що підтверджується самим позивачем у позовній заяві. Отже, надання оцінки таким доводам є передчасним, якщо врахувати обставину, що відповідачем не розглянуто рапорт належним чином, не прийнято за його наслідками жодного із передбачених чинним законодавством рішення.

Підсумовуючи встановлені у цій справі обставини, суд приходить до висновку, що відповідачем не забезпечено належного розгляду рапорту позивача разом із доданими до нього документами, про які йдеться в судовому рішенні з прийняттям відповідного рішення за наслідками його розгляду, відтак суд вважає, що є необхідність задоволення позовних вимог у спосіб визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо належного розгляду рапорта позивача про звільнення з військової служби та зобов`язання повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та прийняти рішення по суті рапорту.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проаналізувавши вищенаведені положення чинного законодавства, оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не навів належних обґрунтувань, які б свідчили про правомірність його дій по відношенню до позивача, відтак позов, враховуючи попередні висновки, підлягає задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат у цій справі суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Cуд звертає увагу на те, що згідно пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав;

У матеріалах справи наявне посвідчення серії НОМЕР_8 , що підтверджує право позивача на пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни - учасників бойових дій. Отже, позивач звільняється від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням його прав, в тому числі і цій справі. Водночас, з матеріалів справи встановлено, що адвокат Боднарюк К.В., діючи в інтересах позивача, сплатив судовий збір в розмірі 1211,20грн.

За правилом п.1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.5 ст.7 Закону України "Про судовий збір").

Отже, сплачений судовий збір підлягає поверненню з Державного бюджету як надміру сплачений за клопотанням ОСОБА_1 , у спосіб, встановлений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 "Про затвердження Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Позивач також у поданому позові заявив про стягнення судових витрат на правову допомогу. Однак, станом на день розгляду справи, докази, які підтверджують понесення таких витрат, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл також не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у неналежному розгляді (не розгляді) рапорту молодшого сержанта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 31.08.2024р. про звільнення з військової служби.

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 про звільнення з військової служби від 31.08.2024р. з підстав, з яких його подано та прийняти обґрунтоване рішення за результатами такого розгляду.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 НОМЕР_9 );

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_3 НОМЕР_10 ).

Суддя В.О. Кушнір