Справа № 120/18290/21-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

25 березня 2025 р. Справа № 120/18290/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Слободонюка М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Філіппова Ю.Ю.

представника позивача : Юхименко Л.Д.

представника відповідача: Лівандовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 та заяву позивача про заміну способу та порядку виконання рішення у справі № 120/18290/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа № 120/18290/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 09.05.2022 вказаний позов задоволено частково. Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 по 10.09.2021 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення від 24.11.2021 № ХЛ64224, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням зазначених у цій довідці відомостей про розміри основних та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з урахуванням уже виплачених сум пенсії; зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, із врахуванням раніше виплачених сум, з 05.03.2019 з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, а з 01.04.2019 - з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії перерахованої на підставі оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.11.2021 № ХЛ64224; зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 з 11.09.2021 пенсію без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою суду від 22.09.2023 заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області протягом 30 днів подати до Вінницького окружного адміністративного суду звіт про виконання судового рішення.

На виконання вказаної ухвали, 23.10.2023 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Втім, ухвалою суду від 15.11.2023 Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області установлено новий строк подання звіту про виконання рішення від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а. А саме, зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області протягом тридцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали подати до Вінницького окружного адміністративного суду новий звіт про виконання вказаного рішення суду з письмовими доказами на підтвердження повного його виконання.

18.12.2023 до суду надійшов звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Проте ухвалою суду від 12.01.2024 такий звіт прийнято не було та Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області установлено новий двохмісячний строк для подання звіту про виконання рішення від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії за цим судовим рішенням.

На виконання покладеного судом обов`язку 12.03.2024 до суду надійшов новий звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Ухвалою суду від 11.04.2024 відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області у прийнятті даного звіту, та зобов`язано останнього протягом трьох місяців подати до суду новий звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а з письмовими доказами на підтвердження повного його виконання (виплати заборгованості).

25.06.2024 до суду надійшов черговий звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Втім ухвалою суду від 16.07.2024 вже вкотре відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області у його прийнятті та встановлено відповідачу новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом трьох місяців з дня отримання копії ухвали.

14.10.2024 до суду надійшов новий звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 11.10.2024 №0200-0902-7/105548 (вх.№59011 від 14.10.24) про виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Проте ухвалою суду від 12.11.2024 знову ж таки відмовлено Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області у його прийнятті та встановлено відповідачу новий строк для подання звіту протягом чотирьох місяців з дня отримання копії ухвали.

На виконання останньої ухвали суду 10.03.2025 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області подало до суду черговий звіт від 05.03.2025 №0200-0802-8/26204 (вх.№15027 від 10.03.25) про виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Мотивуючи свій звіт відповідач зазначає, що на виконання рішення суду Головним управлінням було нараховано ОСОБА_1 233953,40 грн. за період з 05.03.2019 по 31.10.2023, які включно до реєстру судових рішень, що ведеться органами Пенсійного фонду України. Вказана заборгованість буде виплачена позивачу після виділення коштів на відповідне фінансування з Державного бюджету України. Також боржник зазначив, що Головне управління неодноразово зверталося до Пенсійного фонду України із листами щодо виділення коштів на виплату заборгованості по пенсійній виплаті ОСОБА_1 . У свою чергу Пенсійний Фонд України у своїх відповідях наголошує, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду в межах бюджетних асигнувань на такі цілі.

Додатково відповідач у звіті наголошує, що станом на даний час бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не прийнятий, а тому сума коштів яка буде передбачена на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів буде визначена лише після його затвердження.

Окремо відповідач вказує, що станом на 17.02.2025 в Головному управлінні обліковується 27856 судових рішень на суму 2 864 560 109, 06 грн., що підлягають виплаті за окремою програмою

За таких обставин ГУ ПФУ у Вінницькій області вважає, що ним виконано рішення суду від 09.05.2022 по справі № 120/18290/21-а в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до норм чинного законодавства.

В свою чергу від позивача ОСОБА_1 11.03.2025 надійшли письмові поясненні із запереченням на звіт органу Пенсійного фонду України та заявлено прохання про накладення на керівника боржника штрафу за невиконання судового рішення в повному обсязі в розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Окремо позивач з посиланням на ч. 3 ст. 378 КАС України клопотав суд змінити спосіб та порядок виконання судового рішення шляхом стягнення з ГУ ПФУ у Вінницькій області на його користь в примусовому порядку існуючі заборгованість по невиплаченій пенсії за судовим рішенням в розмірі 233953,40 грн.

Ухвалою суду від 17.03.2025 питання щодо розгляду звіту Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про виконання судового рішення та ініційованих позивачем питань призначено до судового розгляду на 25.03.2025.

У судовому засіданні представник ГУ ПФУ у Вінницькій області підтримала поданий звіт, вказавши, що повне погашення існуючої заборгованості буде проведено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат в порядку черговості після надходження відповідних коштів з Державного бюджету.

Представник позивача в судовому засіданні при вирішенні відповідного питання просить врахувати ті письмові пояснення, що були надані суду ОСОБА_1 .

Заслухавши у судовому засіданні представників сторін, оцінивши звіт Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.03.2025 (вх. № 15027) та наведені у ньому доводи, суд зважає на наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року N 2-р (II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі N 560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа N 140/279/21.

Відповідно до частини 1 статті 381-1 КАС України судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Як унормовано частиною 1 статті 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

У відповідності до частин першої четвертої статті 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, виходячи з положень статті 382-3 КАС України судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду, або ж розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, як вбачається зі звіту відповідача та наявних у справі доказів, Головним управлінням проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 , розмір якої станом на 11.09.2021 склав 19719,52 грн., з 01.07.2022 - 22418,72 грн., з 01.12.2022 - 22460,30 грн. наразі станом на 01.03.2025 розмір пенсії ОСОБА_1 складає 31433,42 грн.

Тобто, відповідачем в межах обумовленого в цій справі спірного періоду проведено перерахунок пенсії позивачу згідно судового рішення.

Окрім того, на виконання судового рішення та за наслідками проведення відповідних перерахунків, відповідачем за період з 05.03.2019 по 31.10.2023 нараховано ОСОБА_1 суму 233953,40 грн., яка включена до Реєстру судових рішень, що ведеться органами Пенсійного фонду України.

Проте, щодо питання виплати позивачу цієї різниці між сумами фактично отриманої та нарахованої пенсії відповідач вказує, що така заборгованість буде виплачена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України, оскільки нормами статті 8 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб встановлено, що виплата пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України в межах затверджених бюджетних призначень Головного управління для здійснення відповідних виплат.

Так, з цього приводу суд вважає за необхідним зазначити, що згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 5 червня 2012 року N 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року N 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково за рахунок коштів Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Як зазначає відповідач, постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2023 № 631 було затверджено бюджет Пенсійного фонду України на 2023 рік в якому було передбачено 360 млн. грн. для погашення заборгованості за судовими рішеннями. В свою чергу, Планом доходів і видатків Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на 2023 рік, затвердженого головою правління Пенсійного фонду України 29.06.2023, на погашення виплати заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду для відповідача було передбачено лише 12,7 млн. грн. З урахуванням виділених коштів Головним управлінням в липні 2023 року проведено виплату заборгованості за судовими рішеннями, що набули законної сили за період з 09.07.2020 по 20.09.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 № 1156 Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2024 рік, на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду виділено 500 млн. гривень, що стало наслідком проведення виплати заборгованості за судовими рішеннями, що набули законної сили за період з 21.09.2020 по 19.11.2020.

Відповідач у звіті вказав, що станом на сьогодні бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не затверджено. Відповідно, чергова сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів буде визначена лише після затвердження вказаного бюджету ПФУ на 2025 рік.

При цьому, оскільки набрання законної сили судовим рішенням у цій справі мало місце в 2022 році, то нарахована заборгованість позивачу залишається не виплаченою, так як Головне управління позбавлене можливості впливати на черговість виконання рішень суду в частині виплати нарахованих сум.

Отже, із цього слідує, що виплата коштів на виконання рішень суду проводиться (хоч і з тривалою затримкою), однак в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

З поміж іншого, з матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання ще попередніх ухвали суду про встановлення судового контролю звертався до Пенсійного фонду України з листом від 24.09.2024 стосовно виділення коштів на погашення заборгованості перед ОСОБА_1 за судовим рішенням від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а. В свою чергу Пенсійний Фонд України листом від 29.09.2024 №2800-030203-9/58687 вкотре наголосив, що виплата заборгованості, обчисленої на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду в межах бюджетних асигнувань на такі цілі.

В даному випадку суд бере до увагу ту обставину, що у випадку надходження грошових коштів на рахунок відповідача за відповідним цільовим призначенням, Управління автоматизованим способом, пропорційно обсягу виділених з державного бюджету коштів та кількості отримувачів, здійснює розрахунок та часткову виплату заборгованості в порядку черговості таких виплат.

Тобто Головне управління виконує свої функції щодо виплати існуючої заборгованості за судовими рішеннями, однак виключно в межах наявних ресурсів.

За таких обставин суд доходить висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в особі свого керівництва вживає можливі заходи з метою повного виконання судового рішення у цій справі, а фактична невиплата заборгованості зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання відповідачем встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року N 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі N 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі N 405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі N 811/1469/18, від 23 квітня 2020 року у справі N 560/523/19 та ухвалі від 23 січня 2021 року у справі N 611/26/17.

Як зазначив Верховний Суд у своїх ухвалах від 04.07.2023, від 12.12.2023 у справі № 200/3958/19-а, де предметом розгляду також був звіт органу Пенсійного фонду України щодо виконання судового рішення, переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про наявність вини, тобто умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях посадової особи суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення саме цієї посадової особи від виконання рішення суду.

У відповідності до абз. 2 ч. 5 ст. 382-3 КАС України якщо судове рішення стосується здійснення виплат (пенсійних, соціальних тощо), суд може зменшити розмір штрафу або звільнити від його сплати на підставі доказів, які підтверджують відсутність бюджетних асигнувань у суб`єкта владних повноважень та вжиття його керівником всіх необхідних заходів для встановлення таких бюджетних асигнувань, які, на переконання суду, на момент розгляду звіту є достатніми і вичерпними.

Таким чином зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи, а також правових позицій Верховного Суду, суд доходить висновку, що в діях керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відсутня вина у формі умислу щодо невиконання судового рішення та виплати позивачу існуючої заборгованості по перерахованим пенсійним виплатам. Відтак, невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин з боку відповідача.

З огляду на це суд не вбачає підстав для накладення на керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу за невиконання судового рішення від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а, як про те просить позивач.

Суд в цьому випадку погоджується з доводами відповідача, що покладені судом зобов`язання на ГУ ПФУ у Вінницькій області можуть бути виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області лише після надходження відповідних коштів з Державного бюджету України.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, фактичні дані та наявні у справі докази, суд доходить висновку про можливість звільнення керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення суду у справі N 120/18290/21-а, від накладення штрафу.

Разом із тим, наведені вище обставини, а саме відсутність фінансування Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на виплату коштів ОСОБА_1 , невиділення Пенсійним фондом України коштів на такі цілі не свідчить про виконання в повному обсязі рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а, а лише є підтвердженням того, що невиконання судового рішення об`єктивно не залежить лише від дій посадових осіб вказаного Управління.

Зважаючи на це, суд вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у поданому звіті не підтвердило документально повне виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 в частині виплати позивачу заборгованості за період з 05.03.2019 по 31.10.2023 в сумі 233953,40 грн.

Відтак, за наслідками розгляду поданого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області звіту та доданих до нього матеріалів, зважаючи на обов`язковість виконання судового рішення, суд дійшов висновку щодо відмови у його прийнятті.

З приводу клопотання позивача щодо зміни способу виконання рішення суду шляхом його зміни на стягнення з Головного управління ПФУ у Вінницькій області заборгованості по перерахованій йому пенсії в сумі 233953,40 грн., то суд зазначає наступне.

Так, як уже наголошувалося судом вище, частиною 3 статті 382-3 КАС України визначено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Суд розглядає питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення за правилами статті 378 цього Кодексу (частина 9 статті 382-3 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

В даному випадку суд зазначає, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а набрало законної сили 09.06.2022.

Вказане рішення виконано частково, в частині проведення нарахування, перерахунку відповідних пенсійних виплат та поточної виплати пенсії. Проте, в частині виплати нарахованої ОСОБА_1 за цим судовим рішенням пенсії за період з 05.03.2019 по 31.10.2023 в сумі 233953,40 грн., судове рішення залишається не виконаним.. Вказана сума заборгованості включена до Реєстру судових рішень, що ведеться органами Пенсійного фонду України та по цей час позивачу не виплачена.

Як зазначає Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області у звіті про виконання рішення суду, єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті таких сум заборгованості.

Отже, відсутність відповідного фінансування Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з боку розпорядника бюджетних коштів вищого рівня є обставиною, що істотно ускладнює виконання рішення у цій справі.

З матеріалів справи слідує, що в межах процедури судового контролю судом 6 разів встановлювався відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення і у всіх випадках подані звіти прийняті не були фактично з одних і тих самих підстав. Наведене дає підстави вважати, що покладення на відповідача чергового обов`язку в поданні звіту є неефективним, так як не призведе до відновлення порушеного права позивача та повного виконання судового рішення.

Зважаючи на тривале (понад два з половиною роки) невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії за період з 05.03.2019 по 31.10.2023 в сумі 233953,40 грн., а також наявність обставин, що істотно ускладнюють його виконання, суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу виконання цього рішення в частині зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області виплатити заборгованість по перерахованій пенсії на стягнення з ГУ ПФУ у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по перерахованій пенсії за період з 05.03.2019 по 31.10.2023 в розмірі 233953,40 грн.

Частиною 3 статті 3 КАС України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд вкотре зауважує, що частиною 3 статті 382-3 КАС України передбачено, що у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд додатково може за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Водночас, частиною 3 статті 378 КАС України визначено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, за наслідками розгляду звіту ГУ ПФУ у Вінницькій області про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а, суд дійшов висновку про зміну способу виконання цього рішення в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 294, 372, 378, 381-1, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області у прийнятті звіту (вх. № 15027 від 10.03.2025) про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а.

Звільнити керівника Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від сплати штрафу.

Змінити спосіб виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.05.2022 у справі № 120/18290/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, встановивши новий спосіб виконання судового рішення в частині виплати заборгованості по перерахованій пенсії, а саме:

"Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заборгованість по перерахованій пенсії за період з 05.03.2019 по 31.10.2023 в розмірі 233953,40 грн. (двісті тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят три гривні 40 копійок)".

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 27.03.25.

Суддя Слободонюк Михайло Васильович