Справа № 160/388/25
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/388/25
Суддя І інстанції Дєєв М.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Дніпровська виправна колонія (№89)» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при отриманні, реєстрації та недотримання строків при розгляді письмового запиту позивача ОСОБА_1 «про надання інформації щодо особистих речей (планшет, телефон-смартфон, банківська картка та інше)» від 09.01.2024, який був направлений рекомендованим листом з штрих-кодом 799 начальнику ДУ«ДВК(М« 89)» Юрію МЕЛЬНИК, що обумовлено відсутністю повідомлення про отримання та реєстрацію запиту та надання відповіді через 20 днів з припущенням на 15 днів строку на розгляд запитів, що призвело до порушень прав позивача ОСОБА_1 при зверненні з запитом на інформацію від 09.01 2024 до Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () та отримання відповіді №89/12-523/Мл від 29.01.2024 лише 08.02.2024 у встановлені Законом строки, що завдало непоправної моральної шкоди позивачу;

- визнати протиправними дії та бездіяльність Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» ), які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при створенні, оформленні відповіді №89/12-523/Мл від 29.01.2024 та наданні неповної інформації у відповіді №89/12-523/Мл від 29.01.2024 що обумовлено не належним чином завірення відповіді шляхом не проставлення печатки та складання її без вказівки номера та дати реєстрації запиту на який дається ця відповідь, не надання точної інформації про дату та в які строки буде надіслана банківська картка, що призвело до порушень прав позивача ОСОБА_1 на отримання завіреної належним чином відповіді та отримання точної та достовірної інформації за зверненням з запитом на інформацію від 09.01.2024 до відповідача державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), що завдало непоправної моральної шкоди позивачу;

- стягнути з Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» () за протиправні дії і бездіяльність, які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при отриманні, реєстрації, розгляді письмового запиту позивача ОСОБА_1 «про надання інформації щодо особистих речей (планшет, телефон-смартфон, банківська картка та інше) від 09.01.2024 та при створенні і завіренні відповіді №89/12-523/Мл від 29.01.2024 та ненаданні точної інформації у цій відповіді у встановлені Законом строки, якими були порушені права позивача на звернення з запитом до органу державної влади на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) завдану цим порушенням йому моральну шкоду в розмірі 96000 (дев`яносто шість тисяч) гривень;

- визнати протиправною бездіяльність Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» (), яка полягає у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при отриманні, реєстрації, розгляді, недотримання строків при розгляді письмового запиту та ненадання відповіді з витребуваними копіями документів за зверненням з запитом позивача ОСОБА_1 «на інформацію щодо надсилання банківської картки» від 27.02.2024, що призвело до порушень прав позивача ОСОБА_1 при зверненні з запитом на інформацію від 27.02.2024 та отримання відповіді на запит у встановлені Законом строки, що унеможливило реалізації права на використання витребуваної інформації як доказ при зверненні з заявою до органів державної влади, що завдало непоправної моральної шкоди позивачу;

- стягнути з Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колоній (№89)» () за протиправні дії і бездіяльність, які полягають у неналежному виконанні своїх службових та посадових обов`язків при отриманні, реєстрації; розгляді письмового звернення з запитом позивача ОСОБА_1 «на інформацію щодо надсилання банківської картки» від 27.02.2024 та ненаданні відповіді з копіями документів у встановлені Законом строки, якими були порушені права позивача на звернення з запитом до органу державної влади, на користь позивача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію за завдану цими порушеннями йому моральну шкоду в розмірі 88000 (вісімдесят вісім тисяч) гривень;

- зобов`язати Відповідача: державна установа «Дніпровська виправна колоній (№89)» () розглянути запит позивача ОСОБА_1 «на інформацію щодо надсилання банківської картки від 27.02.2024 та негайно надати складену та оформлену належним чином відповідь з долученням витребуваних у запиті документів, завірених належним чином, шляхом надсилання рекомендованим листом з описом вкладення на ім`я позивача та на адресу перебування або у форматі РDF на електронну пошту позивача.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована помилковістю висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви. Вказує на те, що за приписами ч.6 ст.172 КАС України, суд вправі за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу Державна установа «Дніпровська виправна колонія (№89)» просила відмовити у її задоволенні та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм процесуального права, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

За приписами п.6 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст. 172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно із ч.2 ст. 172 КАС України суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

При цьому, згідно із ч. 6 ст. 172 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

В свою чергу, згідно із ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Водночас, суд першої інстанції зробивши висновок про те, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог жодним чином не обґрунтував неможливість застосування положень ст. 172 КАС України, зокрема, щодо роз`єднання заявлених позивачем позовних вимог в самостійні провадження, що призвело до передчасного висновку про наявність підстав повернення позовної заяви.

Згідно ст. 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Положенням ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод у статті 6 гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як визначено у статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, виходячи з норм Конституції України, а також з норм міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що повернення позовної заяви унеможливило доступ позивача до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 320, 321, 325 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

В повному обсязі постанову складено 25 березня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова