Справа № 626/3966/24
Суддя: Рибальченко І. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/3966/24
Провадження № 2-а/626/2/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2025 року м.Берестин

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,

за участю секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, за відсутністю сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративних стягнень у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

07.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову № 52 від 25.10.2024 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 25.10.2024 року о 07.00 годині працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було затримано ОСОБА_1 та фактично незаконно позбавили волі , про що ним було написано заяву в Органи Національної поліції. Крім того працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 наполягали на проходженні медичного оглядуВЛК, на що ОСОБА_1 повідомив, що від проходження не відмовляється, а може пройти такий огляд вже за наявності у нього на руках медичної документації. Однак працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення , а в подальшому і постанову №52 від 25.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25500,00 грн. З даною постановою він не погодився, оскільки не заперечував проти проходження медичного огляду, але зазначає, що будучи юридично необізнаним, підписав пояснення, про те що відмовляється від проходження огляду, так як працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 не дозволили присутність його адвоката при складанні протоколу, а в подальшому і постанови про накладення адміністративного стягнення. Крім того в постанові про адміністративне правопорушення зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", що не збігається з прізвищем та ініціалами позивача.

Враховуючи, що відповідач належно не повідомив позивача про розгляд справи та не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав позивачу можливості скористатися правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 вважає, що відповідачем не дотримано процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Позивач та його представник адвокат Одинцова В.І. в судове засідання не з`явились, до суду направили заяву, в якій справу просили розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. До суду направили відзив на позовну заяву, згідно якого просять суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що ОСОБА_1 відмовився від отримання направлення на медичний огляд, про що вказав в поясненні до протоколу про адміністративне правопорушення. Щодо зазначення прізвища ОСОБА_2 в постанові про адміністративне правопорушення зазначають, що це описка, яка помилково допущена, оскільки всі інші ідентифікаційні дані сходяться з особою правопорушника ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи (ч. 1ст. 159 КАС України). В цій категорії справ (ст. 286 КАС України) для позивача заявою по суті спору є позовна заява, для відповідача - відзив на позовну заяву (ч. 1ст. 269 КАС України).

Суд встановив такі фактичні обставини.

25.10.2024 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 за результатами розгляду матеріалів справи про адміністративне правопорушення винесено постанову № 52 за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно вказаної постанови позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500 грн.

Згідно з цією постановою ОСОБА_1 , 25.10.2024 року в умовах дії особливого періоду воєнного стану, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, 25.10.2024 року відмовився від отримання направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією та його проходження з метою визначення ступеню придатності для проходження військової служби, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Долучено направлення на медичний огляд №66915003 від 25.10.2024, яким ОСОБА_1 направляється для встановлення придатності до проходження військової служби. В постанові зазначено, що факт відмови підтверджується актом відмови від проходження військово-лікарської комісії та протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що напрвлені відповідачем разом з відзивом.

Поряд з цим, позивач не заперечує той факт, що службові особи ІНФОРМАЦІЯ_2 направляли його на медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби, такі дані містить позовна заява.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Приписами ч. 2ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1,211(крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частиною 3статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від24.02.2022№ 64/2022в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу.

Положеннями абз. 4 ч. 10ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Положеннями абз. 4 ч. 1ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною 1статті 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Так при наданні відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 було долучено направлення з реєстраційним номером 6691/ГООЗ від 25.10.2024 року ( а.с.64).

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

Позивач відмовився від направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. Позивач не проходив медичний огляд для визначення придатності до військової служби. Безпідставна відмова позивача від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме ч.1ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таке порушення вчинене позивачем в особливий період.

Суд вважає, що дії особи щодо відмови отримувати направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду та проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП. А тому, дії позивача кваліфіковані відповідачем правильно.

Протокол № 51 від 25.10.2024 містить всі необхідні відомості, вказання яких передбачено Додатком 1 до Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженій наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 № 3, зокрема, у протоколі зазначено: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; відмітка про відмову від проходження ВЛК в поясненнях особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, відмітка про доведення змісту ст. 63 Конституції України та роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, підпис уповноваженої посадової особи, яка його склала, та підпис позивача, як особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, що відповідає п.п. 3,4 розд. II Інструкції від 01.01.2024 № 3.

Суд відхиляє аргументи позивача, викладені в позовній заяві, зокрема щодо помилково зазначеного прізвища в постанові « ОСОБА_4 », оскільки відповідачем зазначено, що це описка, і всі інші ідентифікаційні дані схожі з даними правопорушника ОСОБА_1 . Суд приходить до переконання , що певні формальні недоліки, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб`єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом, а порушення процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, якщо воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення. Відповідачем дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі в частині забезпечення прав особи, яка притягається до відповідальності, передбачених ст. 268 КУпАП. Таким чином, судовим розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкті владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2)з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особина участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень, наданих відповідачу, за наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а отже є законною.

В зв`язку з цим в задоволенні позову слід відмовити.

Виходячи із приписів ст. 139 КАС України, враховуючи результат вирішення спору, судові витрати слід залишити за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.2,77,242-246,250,255,286,272 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову №52 від 25.10.2024 року - без змін.

Витрати зі сплати судового збору покласти на ОСОБА_1 .

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Г.Рибальченко