Справа № 380/18652/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 рокусправа № 380/18652/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої - судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, , далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; , далі - ГУ ПФУ у Вінницький області, відповідач 2), у якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення №71 від 07.03.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступний період:

- з 15.08.1983 по 01.10.2018 - викладач по класу фортепіано в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 01.10.2018 по 31.08.2019 - викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 02.09.2019 по 31.08.2019 - викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- з 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії по віку) - викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в КЗ «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області» (п. «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій, як це передбачено пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що отримала рішення №71 від 07.03.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на день досягнення пенсійного віку, зокрема 23.12.2023, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.08.1983 заявниця працювала викладачем початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Зимноводівській школі мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, що не відповідає постанові КМ України №909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058 особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Враховуючи наведене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою від 09.09.2024 суддя відкрила провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 2 позову не визнав. Подав відзив на позовну заяву (вх. № 18548ел від 24.09.2024), де зазначає, що в наявних документах позивача прослідковується, що на день досягнення пенсійного віку, зокрема, 23.12.2023 згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.08.1983 позивач працювала викладачем мистецької школи по класу фортепіано в Зимноводівській школі мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, що не відповідає постанові КМ України № 909 від 04.11.1993 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років". Таким чином, Головним управлінням прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову позивачу у проведенні перерахунку- допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами для отримання виплати грошової допомоги, відповідно до Закону 1058.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив (вх. № 70676 від 23.09.2024), у якій зазначив, що у випадку позивача слід зазначити щодо пріоритетності дії законів над підзаконними нормативно-правовими актами, якою є постанова Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, у спірних правовідносинах застосуванню підлягає ст. 21 Закону України «Про позашкільну освіту», яка регулює умови призначення пенсії за вислугу років педагогічним працівникам позашкільних навчальних закладів. Наведені позивачем в адміністративному позові нормативно-правові акти в повній мірі гарантують право педагогічним працівникам позашкільних навчальних закладів як право на пенсію за вислугу років так і право на грошову допомогу у відповідності до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058. Враховуючи наведене, позивач просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідач 1 позову не визнав. Подав відзив на позовну заяву (вх. № 71755 від 26.09.2024), де зазначає, що у наданих довідках про стаж роботи відсутня інформація про те, що Оброшинська дитяча мистецька школа та Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області відносяться до закладів освіти. У довідці № 1 від 08.01.2024 скорочено ім`я та по батькові, відсутні відомості про перейменування закладу. Отже, підстави для зарахування до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, а відтак і до стажу, що дає право на виплату грошової допомоги, періодів роботи на таких посадах відсутні. А також подав заперечення на відповідь на відзив вх. № 18782ел., в якому вказав, що Переліком № 909 закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років «Загальноосвітні навчальні заклади, військові загальноосвітні навчальні заклади, захисту і посад, робота яких дає право на призначення пенсії за вислугу років у музичні і художні школи» зазначені: вчителі, логопеди, вчителі-логопеди, вчитель інструктори слухових кабінетів, директори, завідуючі, їх заступники з навчально- виховної (навчальної, виховної), навчально-виробничої частини або роботи з виробничого навчання, завідуючі навчальною навчально-виховною частинок) соціальні педагоги (організатори позакласної та позашкільної виховної роботи з дітьми), практичні психологи, педагоги-організатори, майстри виробничого навчання, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Згідно зазначеного вище Переліку № 909 право на призначення пенсії за вислугу років мають директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій та інших форм гурткової роботи, які працюють у позашкільних навчальних закладах. Отже, відсутня інформація про те, що Оброшинська дитяча мистецька школа та Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області відносяться до закладів освіти.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні обґрунтовані клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ГУ ПФУ у Львівській області призначило позивачу пенсію по віку на підставі поданих усіх необхідних документів у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.12.2023.

При призначенні пенсії по віку позивачу не повідомлено про її право на нарахування та виплатити їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій на день призначення, як і про відмову у такій виплаті.

Лише після скерованої позивачем заяви від 29.02.2024 до ГУ ПФУ у Львівській області позивач отримала рішення №71 від 07.03.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» оскільки на день досягнення пенсійного віку, зокрема 23.12.2023, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.08.1983, заявниця працювала викладачем початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Зимноводівській школі мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, що не відповідає постанові КМУ №909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Позивач вважає, що рішення відповідача про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним, а тому звернувся з позовом до суду.

При вирішенні спору, суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом 2-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV (Закон №1058-IV) передбачено, що, особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII, невід`ємними складниками системи освіти є: дошкільна освіта; повна загальна середня освіта; позашкільна освіта; спеціалізована освіта; професійна (професійно-технічна) освіта; фахова передвища освіта; вища освіта; освіта дорослих, у тому числі післядипломна освіта.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 затверджений «Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників», яким передбачено, що посади викладачі всіх спеціальностей належать до категорії педагогічних працівників.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 20.08.1983 позивачка на день досягнення пенсійного віку, зокрема 23.12.2023, працювала викладачем початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Зимноводівській школі мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області.

Окрім цього, суд не бере до уваги твердження відповідача 1, викладені у відзиві щодо стажу роботи позивача в Оброшинській дитячій мистецькій школі, оскільки такі не були вказані в оскарженому рішенні, а відтак, виходять за межі судового розгляду у зазначеній справі.

Суд звертає увагу на те, що на спірні правовідносини розповсюджується дія вищезазначеного Переліку № 963, який відносить посаду, зокрема, «викладачі всіх спеціальностей» до педагогічних посад.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» від 04.11.1993 №909, також передбачено посаду, яка відноситься до педагогічних посад «викладачі».

Отже, період роботи позивача з 02.09.2019 по 24.12.2023 на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій відповідно до п. 7-1 ч. 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Відповідно до п. 7-1 ч. 1 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV встановлено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Так, відповідач повідомив позивачці про те, що немає підстав для виплати їй одноразової допомоги згідно із п. 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що на день досягнення пенсійного віку, зокрема 23.12.2023, згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 20.08.1983, заявниця працювала викладачем початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Зимноводівській школі мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області, що не відповідає постанові КМ України №909 від 04.11.1993 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача суд зазначає наступне.

Приписами ст. 10 Закону України від 05.09.2017 № 2145-VІІІ "Про освіту" передбачено, що позашкільна освіта разом із загальною середньою, професійно-технічною, вищою та іншими освітами становить структуру (систему) освіти в Україні.

Так, державну політику у сфері позашкільної освіти, її правові, соціально-економічні, а також організаційні, освітні та виховні засади визначає Закон України від 22.06.200 № 1841-ІІІ "Про позашкільну освіту" (далі - Закон № 1841-ІІІ).

За змістом ст. 1 Закону № 1841-ІІІ позашкільна освіта сукупність знань, умінь та навичок, що здобувають вихованці, учні і слухачі в закладах позашкільної освіти, інших суб`єктах освітньої діяльності за програмами позашкільної освіти.

Частиною 3 ст. 12 Закону № 1841-ІІІ встановлено, що заклади позашкільної освіти можуть функціонувати у формі центрів, комплексів, палаців, будинків, клубів, станцій, кімнат, студій, шкіл мистецтв, малих академій мистецтв (народних ремесел), малих академій наук, мистецьких шкіл, спортивних шкіл, дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, фізкультурно-спортивних клубів за місцем проживання, фізкультурно-оздоровчих клубів осіб з інвалідністю, спеціалізованих дитячо-юнацьких спортивних шкіл олімпійського резерву, дитячих стадіонів, дитячих бібліотек, дитячих флотилій, галерей, бюро, оздоровчих закладів, що здійснюють позашкільну освіту.

Переліком посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 (з наступними змінами) (далі - Перелік № 963), викладачі всіх спеціальностей віднесені до педагогічних працівників.

З аналізу наведених норм суд доходить до висновку, що посада викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області», на якій позивач працював з 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії), відноситься до педагогічних і дає право на пенсію за вислугу років при наявності відповідного педагогічного стажу роботи, а тому вказаний стаж роботи позивача повинен зараховуватися до його пільгового стажу у розумінні п. "е" ст. 55 Закону № 1788-ХІІ.

Подібна правова позиція відображена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 233/4308/17 та від 09.04.2020 у справі № 149/2408/17, яка враховується судом під час розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (ч. 3 ст. 46 Основного Закону).

Конституційний Суд України у п. 3.4 рішення від 18.06.2007 № 4-рп/2007 зазначив, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99, від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004).

Конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У п. п. 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" ЄСПЛ зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на проаналізовані норми законодавства й ураховуючи наявність у національному законодавстві правових "прогалин" щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення викладачів у позашкільних закладах освіти, визначених у Конвенції, а також з метою реалізації положень ст. 46 Конституції України щодо недопущення обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави, суд доходить висновку, що позивач, як викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області», який входять до структури освіти України, має право на отримання пенсії за вислугу років.

Відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_2 від 20.08.1983 позивачка на день досягнення пенсійного віку, зокрема 23.12.2023, працювала викладачем початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Зимноводівській школі мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області.

Відтак періоди роботи позивача 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії) на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу слід зарахувати до його педагогічного стажу, який дає право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з 24.12.2023 ГУ ПФУ у Львівській області позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_2 від 20.08.1983 позивач працювала з 15.08.1983 по 01.10.2018 викладач по класу фортепіано в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 01.10.2018 по 31.08.2019 - викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02.09.2019 по 31.08.2019 викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії по віку) викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області» (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Враховуючи наведені вище мотиви, суд вважає, що на день досягнення позивачем пенсійного віку та призначення з 24.12.2023 пенсії за віком, його спеціальний (педагогічний) стаж роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" становив більше 30 років.

Відповідно, судом встановлено, що позивач всім переліченим вище вимогам станом на день подання заяви про призначення пенсії відповідала.

З огляду на вищевикладене, рішення №71 від 07.03.2024 ГУ ПФУ у Вінницькій області про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому суд зауважує, що право на отримання такої грошової допомоги не залежить та не пов`язується із призначенням саме пенсії за вислугою років, а є окремим правовим механізмом відповідної соціальної виплати, який також може реалізовуватись при призначенні пенсії за віком (постанова Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 127/9277/17).

Водночас, суд зазначає, що відповідно до змісту оскарженого рішення не зарахованим до спеціального стажу був лише стаж роботи позивача у період з 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії по віку) на посаді викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області».

Отже, у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років передбачених пунктами «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», про що прийняти відповідне рішення, наступні періоди: з 15.08.1983 по 01.10.2018 викладач по класу фортепіано в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 01.10.2018 по 31.08.2019 викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); з 02.09.2019 по 31.08.2019 викладач початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Оброшинській дитячій музичній школі (п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення») слід відмовити повністю.

У справі, яка розглядається, судом встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначені та виплаті грошової допомоги згідно п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тож дії зобов`язального характеру щодо зарахування стажу та призначення грошової допомоги має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання призначення та виплати грошової допомоги , яким у цьому випадку є ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, суд вважає, що належним та цілком ефективним способом порушених прав позивача у даному випадку є зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області зарахувати позивачу період роботи з 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії по віку) на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в КЗ «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області» до спеціального стажу позивача у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, та зобов`язання ГУ ПФУ у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої п. 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Щодо судового збору, то оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, за правилами, визначеними ст. 139 КАС України, судові витрати позивача у вигляді судового збору компенсуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 19-20, 22, 25-26, 73-77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 71 від 07.03.2024 про відмову у призначені та виплаті позивачу грошової допомоги згідно пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) період роботи з 02.09.2019 по 24.12.2023 (день призначення пенсії по віку) на посаді викладача початкового спеціалізованого мистецького навчального закладу в Комунальному закладі «Зимноводівська школа мистецтв Зимноводівської сільської ради Львівського району Львівської області» до спеціального стажу позивача у сфері освіти відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я і соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, передбаченої пунктом 7-1 розділу 15 Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21005, м. Вінниця, вул. Зодчих, буд. 22; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. сплаченого при подачі позову до суду судового збору.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26.03.2025.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна