Справа № 140/6256/24
Суддя: Онишкевич Тарас Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6256/24 пров. № А/857/28062/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Онишкевича Т.В.,

суддів Гудима Л.Я., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «777 Авто-Трейд Інтернешнл» до Волинської митниці про визнання протиправним і скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

суддя у І інстанції Сорока Ю.Ю.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складення повного тексту рішення 10 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (далі ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл») звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило визнати протиправним і скасувати рішення про коригування митної вартості товарів (далі Рішення) №UA205050/2024/000107/1 від 16.05.2024, винесене Волинською митницею (далі Митниця).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 у справі №140/6256/24, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, вказаний позов було задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки той надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованого товару. Тому оскаржуване Рішення є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам митного законодавства.

У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено Митницею, яка просила таке скасувати та відмовити у задоволенні позову ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл».

На обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості імпортованого позивачем товару було встановлено розбіжності, які викликали сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару.

Декларантом не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.

У зв`язку із неможливістю застосування попередніх методів визначення митної вартості таку було визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України (далі МК) на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС на рівні 68000 євро (МД від 03.04.2024 №UA205150/2024/005484).

З огляду на вказане вважає, що оспорюване Рішення №UA205050/2024/000107/1 від 16.05.2024 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Як встановлено судом першої інстанції, 27.04.2023 ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» (Покупець) та компанія Sette Group Sp.zо.о. (Продавець) уклали зовнішньоекономічний контракт №27042023, за умовами якого Продавець зобов`язувався поставити товар транспортні засоби нові та такі, що були у використанні, на умовах, визначених у специфікаціях та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту. У специфікації від 17.10.2024 №12 сторонами контракту узгодили поставку автобуса, що був у використані, VAN HOOL 1916 ACRON vin НОМЕР_1 за ціною 30000,00 Євро.

15.05.2024 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару Автобус туристичний, що був у використанні: марка згідно з довідником - VAN HOOL, модель згідно з довідником - T916 ACRON, (кузов, шасі, рама) № НОМЕР_1 , загальна к-сть місць, включаючи водія - 57, призначення для перевезення пасажирів по дорогах загального користування, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів двигуна - 12902 см.куб., тип двигуна - невизначений, потужність - 340 Kвт, колісна формула - 6х2, календарний рік виготовлення - 2008, модельний рік виготовлення - 2008. Країна виробництва - (BE). Торгівельна марка VAN HOOL декларант позивача подав Митниці МД №24UA16U5, якою задекларував до митного оформлення вказаний транспортний засіб за першим методом за фактурною вартістю у сумі 30 000,00 Євро.

Для підтвердження заявленої митної вартості та обраного методу її визначення декларантом до МД було додано:

рахунок-фактуру (інвойс) №1/05/2024 від 09.05.2024;

сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 №PL/MF/AT0065214 від 10.05.2024;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 01.02.2024;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 23.04.2024;

банківський платіжний документ - платіжну інструкцію №40 від 18.10.2023;

калькуляцію транспортних витрат від 13.05.2024;

висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями № 959 від 15.05.2024;

зовнішньоекономічний договір (контракт) №27042023 від 27.04.2023;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - додаткову угоду №3 від 22.12.2023;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) - специфікацію №12 від 17.10.2023;

договір про надання послуг митного брокера №04/09 від 04.09.2020;

довідку №140524048 від 14.05.2024;

фото від 15.05.2024;

копію МД країни відправлення №MRN24PL341010E0114306 від 10.05.2024.

За наслідками здійснення контролю за правильністю визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Митницею було виявлено ряд розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, а саме:

вартість товару згідно з інвойсом від 09.05.2024 №1/05/2024 не відповідає вартості товару згідно з копією МД країни відправлення №MRN24PL341010E0114306 від 10.05.2024;

продавець згідно з контрактом від 27.04.2023 №27042023 вказано компанію SETTE GROUP Sp.z o.o, зареєстровану в Республіці Польща, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.02.2024 №730210284 видане у Бельгії та виписане на Pelikaancars NV, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 23.04.2024 № НОМЕР_3 видане в Австрії. При цьому специфікація №12 до контракту щодо продажу цього товару підписана його сторонами ще 17.10.2023;

у специфікації №12 від 17.10.2023 вказаний vin-код транспортного засобу, відмінний від vin-коду, вказано у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу та інвойсі;

надана копія платіжної інструкції в іноземній валюті від 18.10.2023 №40 не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт оплати за оцінюваний товар, оскільки не містить обов`язкових реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, визначених постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі - Постанова №2164);

для підтвердження витрат на транспортування оцінюваного товару декларантом надано калькуляцію транспортних витрат від 13.05.2024 б/н, проте не надано жодних документів, які б підтверджували суму фактично понесених витрат. Окрім того, дана калькуляція транспортних витрат містить інформацію щодо вартості витрат по перевезенню товару за маршрутом м. Kielce (Польща) - м/п Краківець (Україна) у розмірі 6400 грн (відстань вказана 256 км, що становить 25 грн/км) та за маршрутом м/п Краківець (Україна) - м. Ковель (Україна) у розмірі 5600 гривень (відстань вказана 224 км, що становить 25 грн/км). Враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у Республіці Польща, через яку здійснювалось перевезення товару, однакова з вартістю перевезення товару на території України та на території Республіки Польща ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат.

Відтак, митним органом у відповідності до приписів статей 53 та 54 МК було запропоновано позивачу в 10-ти денний термін надати:

1) документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

4) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару;

5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з контрактом про поставку товару, митна вартість якого визначається;

6) виписку з бухгалтерської документації;

7) висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» на вимогу Митниці надало додаткові пояснення та документи щодо митної вартості товару згідно з МД №24UA16U5 від 15.05.2024, а саме:

підтвердження вивозу з перекладом б/н;

витяг про курси валют від 17.04.2024 №076/A/NBP/2024;

листи митної агенції від 15.05.2024 б/н з перекладами;

акт прийому-передачі від 13.05.2024 №09/05;

договір про надання послуг від 09.05.2024 №09/05;

лист від одержувача товару від 16.05.2024 б/н;

доповнення №6 від 15.05.2024 до Контракту.

Відтак, 16.05.2024 Митниця прийняла Рішення №UA205050/2024/000107/1, яким митну вартість імпортованого позивачем транспортного засобу було визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК на підставі МД від 03.04.2024 №UA205150/2024/005484 на рівні 68000,00 Євро, а також сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205050/2024/000480.

Згодом вказаний товар був випущений у вільний обіг за поданою позивачем МД №23UA94U0 від 16.05.2024 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК.

ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» не погодилося із вказаним Рішенням Митниці та звернулося до адміністративного суду із позовом, що розглядається.

При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із положеннями пункту 24 частини 1 статті 4 МК митний контроль це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів статей 49, 50 МК митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частинами 4, 5 статті 58 МК митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 3 статті 318 МК встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Як визначено у статті 50 МК, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно із частиною 1 статті 51, частиною 1 та 2 статті 52 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, що встановлені частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, які як: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Приписами частин 1 та 2 статті 54 МК передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини 5 вказаної статті МК органу доходів і зборів, з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, надано право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно із частиною 4 статті 53 МК у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 МК).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 МК).

Відповідно до частини 1 статті 55 МК рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Приписами статті 57 МК передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 53 МК декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На підставі аналізу матеріалів справи та позицій сторін, викладених у заявах по суті справи, апеляційний суд дійшов переконання, що на стадії апеляційного перегляду суть публічно-правового спору, що розглядається, зводиться до перевірки висновку суду першої інстанції про те, що сумніви Митниці у правильному визначенні декларантом митної вартості імпортованого ним транспортного засобу були необґрунтовані, що призвело до ухвалення протиправного рішення.

При оцінці доводів Митниці про те, що подані декларантом до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, а також містили розбіжності, що викликало необхідність у витребуванні у декларанта додаткових документі, апеляційний суд зазначає таке.

Оцінюючи доводи апелянта у частині того, що вартість товару згідно з інвойсом від 09.05.2024 № 1/05/2024 не відповідає вартості товару згідно з копією МД країни відправлення від 10.05.2024 №MRN24PL341010E0114306, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У відповідності до специфікації від 17.10.2023 №12, рахунку-фактури (інвойсу) від 09.05.2024 №1/05/2024 вартість автобуса туристичного VAN HOOL 1916 ACRON vin НОМЕР_1 становить 30000,00 Євро, що відповідає фактурній вартості, зазначеній декларантом позивача у МД №24UA16U5 від 15.05.2024.

Як слушно зазначив суд першої інстанції, у МД країни відправлення зазначається статистична вартість товару, яка являє собою приблизну теоретичну вартість товарів у той час і в цьому місці, де вони залишають територію держави, включає (внутрішню) вартість товарів і транспортні та страхові витрати, понесені або розраховані від пункту відправлення транспорту до місця призначення, використовується виключно лише в країні експорту і жодним чином не впливає на формування складових митної вартості в країні імпорту.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що митна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, що передбачений частиною 2 статті 53 МК, який декларант має подати під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість саме імпортованого товару, яка підтверджується відповідними платіжними документом та інвойсом.

Оцінюючи доводи апелянта стосовно того, що продавцем згідно з контрактом від 27.04.2023 №27042023 є компанія SETTE GROUP Sp.z.o.o., зареєстрована в Республіці Польща, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.02.2024 №730210284 видане в Бельгії, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції у тому, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу в розумінні норм МК не є документом, який підтверджує митну вартість транспортного засобу.

Водночас слід зауважити, що продавець товару не обов`язково має бути його власником і наявність у продавця права продажу може бути обумовлено цивільно-правовими відносинами між безпосереднім власником транспортного засобу та продавцем. Законодавством не передбачено обов`язку надання декларантом документів про походження товару за ланцюгами постачання продавця-експортера, а питання щодо перевірки повноважень продавця на здійснення продажу транспортного засобу від імені його власника не входить до компетенції митного органу та не впливає на задекларовані та підтверджені відповідними документами числові значення митної вартості.

Зауваження Митниці у частині невідповідності vin-коду транспортного засобу у специфікації №12 від 17.10.2023 та у свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу, інвойсі у ході розгляду справи у суді першої інстанції позивачем були обґрунтовані допущеною механічною опискою із зазначенням зайвого символу - цифри 7 із наданням доповнення №6 до контракту №27042023 від 27.04.2023, специфікації №12 від 17.10.2023, де сторони таку помилку виправили. При цьому у фактурі 1/05/2024 від 09.05.2024, експортній декларації MRN24PL341010Е0114306 від 10.05.2024, свідоцтвах про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та А55124507, МД 24UA16U5 від 15.05.2024 року vin-код транспортного засобу зазначений вірно і на підставі поданих документів транспортний засіб був митним органом ідентифікований та випущений у вільний обіг.

При наданні оцінки доводам митного органу щодо неналежного підтвердження ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» вартості понесених транспортних витрат апеляційний суд враховує таке.

За приписами пункту 5 частини 10 статті 58 МК при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до матеріалів справи декларантом було надано у розпорядження Митниці калькуляцію транспортних витрат від 13.05.2024 б/н.

Додатково на вимогу відповідача декларантом позивача надано договір про надання послуг №09/05 від 09.05.2024 та акт прийому-передачі №09/05 від 13.05.2024 до договору про надання послуг №09/05 від 09.05.2024, який підтверджує суму фактично понесених витрат.

Суд першої інстанції в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слушно звернув увагу на висновки, що містяться у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, відповідно до яких якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачем докази надавали можливість митному органу пересвідчитися у розмірі понесених позивачем витрат на транспортування товару до митного кордону України, які були включені до митної вартості відповідно до частини 10 статті 58 МК.

Сумніви Митниці у достовірності поданої калькуляція транспортних витрат з посиланням на тотожну вартість одного кілометра за маршрутом м. Kielce (Польща) м/п Краківець (Україна) та за маршрутом м/п Краківець (Україна) м. Ковель (Україна), на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими, базуються лише на припущеннях відповідача і не можуть бути покладені у основу рішення суб`єкта владних повноважень.

Оцінюючи доводи апелянта щодо відсутності у позивача належних доказів проведення оплати за імпортований транспортний засіб, апеляційний суд виходить із того, що надана у розпорядження митного органу платіжна інструкція в іноземній валюті №40 від 18.10.2023 була виготовлена через систему Інтернет-банкінг AT Перший український міжнародний банк із застосуванням кваліфікованого електронного підпису банку та позивача. Вказана платіжна інструкція підтверджує здійснення позивачем перерахування на рахунок продавця 30000,00 Євро із призначення платежу prepayment for the vechsle cont. 27042023 dd 27.04.2023, sp12 dd 17.10.2023 (що перекладається як передплата згідно з контрактом №27042023 від 27.04.2023, специфікацією від 17.10.2023 №12), була проведена банком і кошти отримані продавцем.

З урахуванням наведеного, на переконання апеляційного суду, вказаний документ є належним доказом здійснення ТОВ « 777 Авто-Трейд Інтернешнл» оплати за імпортований транспортний засіб.

Відповідно до приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас апеляційний суд звертає увагу на те, що адміністративний суд, керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20 вересня 2012 року, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

У пункті 110 рішення Європейського суду з прав людини Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» (Vastberga taxi Aktiebolag and Vulic v. Sweden № 36985/97) Європейський суду з прав людини визначив, що «…адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій має саме суб`єкт владних повноважень».

Хоча ця справа стосується податкового спору, на переконання апеляційного суду, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.

Таким чином, на думку апеляційного суду, слід вважати вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості імпортованого товару за першим методом, що була підтверджена необхідними документами, а отже про відсутність належних підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості оспорюваним рішенням.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №140/6256/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т. В. Онишкевич
судді Л. Я. Гудим
Н. М. Судова-Хомюк