Справа № 160/527/25
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2025 рокуСправа №160/527/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
2. зобов`язати відповідача зарахувати до його стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, наступні періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме:
- з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р. Кіровоградське медичне училище ім. Є.Й. Мухіна диплом серії НОМЕР_1 ; ??
- з 10.07.1981 р. по 28.08.1981 р. на посаді фельдшера Ісровської лікарняної амбулаторії;
- ??з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р. на посаді санітарки терапевтичного відділення Знаменської ЦРБ; ??
- з 16.03.1983 р. по 03.05.1983 р. на посаді фельдшера Іванківської лікарняної амбулаторії; ??
- з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р. перебування на військовій службі в ВС СРСР;
- з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р. навчання в Дніпропетровському медичному інституті по переводу навчання на військово-медичному факультеті Куйбишевського медичного інституту (військовий ВНЗ) - диплом серії НОМЕР_2 ;
- з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді дитячої медсестри в Санаторії №2;
- ??з 01.11.1988 р. по 25.08.1989 р. на посаді фельдшера Дніпропетровської міської лікарні швидкої допомоги; ??
- з 17.08.1989 р. по 06.10.1992 р. перебування на військовій службі;
- з 19.10.1992 р. по 18.12.1996 р. робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в Центральній лікарні м.Олександрія (довідка №43);
- ??з 06.01.1997 р. по 01.01.2011 р. робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в міській лікарні №9 м.Дніпропетровськ; ??
- з 01.01.2011 р. по 15.10.2023 р. робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в консультативно діагностичному відділенні №1 поліклініки;
- з дня досягнення пенсійного віку 15.10.2023 р. по дату подання позову робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради та повторно розглянути питання нарахування і виплати йому грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду викладених в рішенні суду по справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що йому з 15.10.2023 року призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 01.08.2024 року він звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до його стажу роботи, періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та нарахувати і виплатити грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування". Однак, листом від 29.08.2024 р. Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області фактично відмовило в задоволенні його заяви від 01.08.2024 р. Він не погоджується з такою відмовою та вважає, що спірні періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" належним чином підтверджені записами в його трудовій книжці, а отже, відмова відповідача є протиправною, а тому він змушений був звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року було відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Щодо суті справи відповідачем зазначено, що при попередньому розрахунку встановлено, що страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 31 рік 02 місяці 08 днів. Пунктом 5 постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону № 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е - ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення і мають страховий стаж для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію. У позивача не підтверджено необхідний стаж роботи, що дає йому право на пенсію за вислугу років. Таким чином, за відсутності необхідного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років, для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відсутні підстави. За таких обставин, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.
Ухвалою суду від 14.03.2025 року відмовлено відповідачу у залученні співвідповідача по справі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що 25.01.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою щодо перерахунку пенсії, допризначення у зв`язку з наданими додатковими документами та виплати грошової допомоги відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування".
Вказаним рішенням встановлено, що до заяви для перерахунку пенсії надано довідки про роботу за спеціальністю та перебування у відпустках без збереження заробітної плати №43 від 05.01.2024 р. за період роботи з 19.10.1992 р. по 18.12.1996 р., яка видана КП "Центральна міська лікарня м.Олександрії" та №28 від 17.01.2024 р. за періоди роботи з 06.01.1997 р. по 12.01.2024 р., яка видана КНП "Міська лікарня 6" ДМР. Згідно із пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцевих положень» Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. При попередньому розрахунку встановлено, що страховий стаж на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" складає 31 рік 02 місяці 08 днів.
01.08.2024 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою, в якій просив зарахувати до його стажу роботи, наступні періоди роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме:
- з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р. Кіровоградське медичне училище ім. Є.Й. Мухіна диплом серії НОМЕР_1 ; ??
- з 10.07.1981 р. по 28.08.1981 р. на посаді фельдшера Ісровської лікарняної амбулаторії;
- ??з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р. на посаді санітарки терапевтичного відділення Знаменської ЦРБ; ??
- з 16.03.1983 р. по 03.05.1983 р. на посаді фельдшера Іванківської лікарняної амбулаторії; ??
- з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р. перебування на військовій службі в ВС СРСР;
- з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р. навчання в Дніпропетровському медичному інституті по переводу навчання на військово-медичному факультеті Куйбишевського медичного інституту (військовий ВНЗ) - диплом серії НОМЕР_2 ;
- з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді дитячої медсестри в Санаторії №2;
- ??з 01.11.1988 р. по 25.08.1989 р. на посаді фельдшера Дніпропетровської міської лікарні швидкої допомоги; ??
- з 17.08.1989 р. по 06.10.1992 р. перебування на військовій службі;
- з 19.10.1992 р. по 18.12.1996 р. робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в Центральній лікарні м.Олександрія (довідка №43);
- ??з 06.01.1997 р. по 01.01.2011 р. робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в міській лікарні №9 м.Дніпропетровськ; ??
- з 01.01.2011 р. по 15.10.2023 р. робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в консультативно діагностичному відділенні №1 поліклініки;
- з дня досягнення пенсійного віку 15.10.2023 р. по поточний час робота на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради;
- нарахувати та виплатити йому грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
29.08.2024 року відповідач листом Про розгляд звернення повідомив позивача, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень» Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"- "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Згідно із довідками від 05.01.2024 р. №43, яка видана КП "Центральна міська лікарня м.Олександрії" та від 17.01.2024 р. №28, яка видана КНП "Міська лікарня 6" ДМР, спеціальний стаж складає 30 років 10 місяців 29 днів. До спеціального стажу неможливо зарахувати періоди роботи з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р. на посаді санітарки Знаменської центральної районної лікарні та з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді медсестри в дитячому санаторії №2, оскільки зазначені періоди не передбачені Переліком №909. Зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, періодів навчання та проходження військової служби не передбачено. Оскільки на день досягнення віку, передбаченого ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відсутній необхідний стаж на посадах, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", для призначення виплати відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" підстави відсутні.
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.
Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 р. №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі - Порядок №1191), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу ХV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Відповідно до пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком №909.
Пунктом 5 вказаного Порядку №1191 визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
За приписами пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців.
З аналізу наведених норм законодавства можна дійти висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.
Аналогічна правова позиція, викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі №462/5636/16-а, від 19.03.2019 року у справі №466/5637/17.
Зі змісту листа Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 29.08.2024 року слідує, що підставами для відмови у призначенні грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій стала відсутність у позивача необхідного спеціального стажу.
Як видно з матеріалів справи, відповідачем не зараховано до спеціального стажу період роботи з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р. на посаді санітарки Знаменської центральної районної лікарні та з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді медсестри в дитячому санаторії №2, оскільки зазначені посади не передбачені Переліком №909. Крім того зазначено, що зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, періодів навчання та проходження військової служби не передбачено.
Щодо періоду навчання позивача у Кіровоградському медичному училище ім. Є.Й. Мухіна з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р., суд зазначає наступне.
Згідно із пунктом 8 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. № 637 (далі - Порядок №637), період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Дипломом серії НОМЕР_3 , виданим 28.02.1983 р. підтверджується, що позивач в 1979 році вступив до Кіровоградського медичного училища ім. Є.Й. Мухіна та в 1983 році закінчив повний курс названого училища по спеціальності фельдшер. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії присвоєно кваліфікацію фельдшера.
Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10.02.1998 року № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховуються до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Частиною третьою статті 56 Закону № 1788-XII встановлено, що в стаж роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 1788-XII провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_4 підтверджується, що він 16.03.1983 року (впродовж трьох місяців після закінчення медичного училища 28.03.1983 року) працевлаштувався у Іванківську лікарняну амбулаторію на посаду фельдшера (на підставі наказу №67 від 09.03.1983 р.), робота на якій зарахована відповідачем до вислуги років, як медичному працівнику.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно не зарахував до вислуги років, як спеціального стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування" періоду навчання у Кіровоградському медичному училищі ім. Є.Й. Мухіна з 01.09.1978 р. по 04.07.1981 р.
Щодо періоду проходження позивачем військової служби в радянській армії з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р., суд зазначає на таке.
Підпунктом «г» пункту 1 Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 року № 1397 встановлено, що лікарям та іншим працівникам охорони здоров`я до стажу роботи за спеціальністю, окрім роботи в установах, організаціях і посадах, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, зараховується служба в складі Збройних Сил СРСР.
Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що період військової служби в армії СРСР до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.12.2018 року у справі №701/1231/16-а.
Отже, період проходження позивачем військової служби з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р. підлягає зарахуванню до його стажу для призначення пенсії за вислугу років. Оскільки п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV за змістом переводить стаж за вислугу років в стаж для цілей отримання виплати, передбаченою цією нормою права, цей період підлягає врахуванню до спеціального стажу позивача для отримання грошової допомоги згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Щодо періоду навчання позивача в Дніпропетровському медичному інституті по переведенню на Військово-медичний факультет Куйбишевського медичного інституту з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р., суд зазначає наступне.
Так відповідно до п.«д» ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Дипломом серії НОМЕР_2 , виданим 23.06.1991 р. підтверджується, що позивач в 1985 році вступив до Дніпропетровського медичного інституту та в 1991 році закінчив повний курс Військово-медичного факультету при Куйбишевському медичному інституті по спеціальності лікарська справа. Рішенням Державної кваліфікаційної комісії присвоєно кваліфікацію лікаря.
Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у медичному інституті, як підвищення кваліфікації лікаря, входить до спеціального трудового стажу, що визначає право на пенсію за вислугу років та на виплату одноразової грошової допомоги.
Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Касаційного адміністративного суду від 18.06.2020 року у справі №676/3013/17, від 24.12.2019 року у справі №442/4963/17.
Отже, період навчання позивача з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р., підлягає врахуванню до його спеціального стажу для отримання грошової допомоги згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
Щодо не зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р., на посаді санітарки Знаменської центральної районної лікарні, суд зазначає на таке.
Постановою КМУ від 04.11.1993 р. №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» (далі - Перелік №909) затверджено вичерпний перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.
Розділом 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 визначено такі посади: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) та заклади і установи: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
Відповідно до приміток 1-1, 2 Переліку №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), які працюють у навчальних закладах і установах, перелічених у розділі "1. Освіта", відносяться до числа осіб, що мають право на пенсію за вислугу років. Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.
Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_4 , позивач в період з 17.06.1982 року по 05.07.1982 року працював на посаді санітарки терапевтичного відділення Знаменської центральної районної лікарні.
Відповідач не оспорює той факт, що Знаменська центральна районна лікарня відноситься до закладів і установ, визначених Переліком №909.
Водночас у Переліку №909 (розділ 2) відсутня така посада як молодший медичний персонал.
Право на набуття пенсії за вислугу років, передбаченої пунктом "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ, пов`язане не тільки з місцем роботи - закладом охорони здоров`я, а й з посадою, яку обіймає працівник, - лікарі та середній медичний персонал.
Так, відповідно до частини 1 розділу 2 "Охорона здоров`я" Переліку №909 право виходу на пенсію за вислугу років мають, зокрема, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).
До посад середнього медичного персоналу (молодших спеціалістів з медичною освітою) належать посади медичних працівників, робота на яких вимагає від фахівця спеціальної медичної освіти.
Згідно із Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників охорони здоров`я, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 29.03.2002 р. №117, професії дезінфектора, молодшої медичної сестри з догляду за хворими, молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці, санітарки-буфетниці тощо) належать до категорії робітників.
Наказом Міністерства економіки України від 25.10.2021 р. №810 затверджено Зміни №10 до національного класифікатора ДК 003:2010, згідно із якого посада санітарки є спорідненою (однотипною) професійною назвою роботи до посади молодшої медичної сестри.
В той же час, Перелік №909 містить примітку 3, якою визначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.
До 1 січня 1992 року питання пенсійного забезпечення було врегульовано Законом СРСР "Про державні пенсії", статтею 58 якого було визначено, що пенсії за вислугу років, встановлені постановами Уряду СРСР для окремих категорій спеціалістів (учителів, медичних працівників, та інших), призначених до введення в дію цього Закону, зберігаються. Раді Міністрів СРСР доручено визначити порядок подальшого призначення та виплати пенсій за вислугу років.
На виконання статті 58 вказаного Закону постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. за №1397 затверджено Положення про порядок обрахунку стажу для призначення пенсій за вислугу років працівникам освіти та охорони здоров`я.
Відповідно до додатку до постанови Ради Міністрів СРСР №1397, а саме розділом ІІ "Лікарі та інші медичні працівники" визначено, що право на призначення пільгової пенсії за вислугу років, також мають наступні працівники: лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери, помічники лікарів, акушери, масажисти, лаборанти і медичні сестри - всі, незалежно від найменування посад, та дезінфекційні інструктори.
Отже, вказані норми дають підстави для висновку, що період роботи на посаді санітарки до 1 січня 1992 року підлягає зарахуванню до стажу роботи на посадах працівників охорони здоров`я, який дає право на пенсію за вислугу років на підставі пункту "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Це означає, що посада санітарки, яку з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р. обіймав позивач, також підпадає під дію вказаної постанови і дає підстави для обчислення та зарахування спеціального стажу роботи на цій посаді.
Отже, у зв`язку з тим, що позивач почав працювати на посаді санітарки з 17.06.1982 р. по 05.08.1982 р., то на нього розповсюджуються положення постанови Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397 щодо пільгового обчислення стажу.
Тому суд вважає, що позивач має право на зарахування цього періоду роботи на посаді санітарки до спеціального стажу.
Щодо не зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді медсестри в дитячому санаторії №2, суд зазначає наступне.
З аналізу зазначеного вище, пунктом 1 розділу II «Лікарі та інший медичний персонал» Переліку установ, організацій та посад, робота в яких, дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Ради Міністрів СССР від 17.12.1959 року №1397, який діяв на час роботи позивача, передбачено, що час роботи в лікарняних установах всіх типів та найменувань, у тому числі клініках та клінічних частинах, госпіталях, лепрозоріях, психіатричних колоніях на посаді «медичної сестри» зараховується до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.
Аналогічну позицію висловив Верховний Суд у постановах від 31.05.2022 року у справі № 263/3555/17 та від 17.02.2021 року у справі №120/4377/18-а.
Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_4 , позивач в період з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р., працював на посаді медсестри в дитячому санаторії №2.
Отже, період роботи з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р. на посаді медсестри в дитячому санаторії №2 підлягає зарахуванню до спеціального стажу позивача.
При цьому, періоди з 10.07.1981 року по 25.08.1981 року (1 місяців 16 днів), з 16.03.1983 року по 03.05.1983 року (01 місяць 18 днів), з 01.11.1988 року по 25.07.1989 року (08 місяців 25 днів), з 19.10.1992 року по 18.12.1996 року (4 роки 02 місяці), з 06.01.1997 року по 31.12.2003 року (06 років 11 місяців 26 днів), з 01.01.2004 року по 31.07.2023 року (19 років 06 місяців 17 днів), з 01.08.2023 року по 04.12.2023 року (2 місяці), були зараховані відповідачем до спеціального стажу позивача, що підтверджується протоколом форми рс-право, наявним в матеріалах справи.
Крім того, вказані періоди збігаються із записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_4 , у зв`язку з чим заявлені позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Позивач також просить зарахувати період його роботи з 15.10.2023 р. по дату подання позову на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради, суд зауважує, що він звернувся до суду 08.01.2025 року, що підтверджується штемпелем вхідної кореспонденції. Отже, суд вважає за доцільне зарахувати до спеціального стажу період роботи позивача з 15.10.2023 р. по 08.01.2025 р. на посаді лікаря травматолога-ортопеда в КНП «Міська клінічна лікарня №9» Дніпровської міської ради».
Таким чином, відмова відповідача у зарахуванні до спеціального стажу позивача для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, періоду навчання з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р., періоду проходження військової служби з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р., періоду навчання з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р., періоду роботи з 17.06.1982 р. по 05.07.1982 р., з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р., з 15.10.2023 р. по 08.01.2025 р. є протиправною.
Як вже зазначалося судом вище, згідно із пунктом 5 Порядку № 1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.
Отже, право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується не лише з виходом на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а і з наявністю у особи необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 будь-якого іншого виду пенсії.
При цьому в межах розгляду даної адміністративної справи суд не обраховував спеціальний страховий стаж роботи позивача на певних визначених законодавством посадах, а також судом не досліджувалося питання неотримання ним до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV будь-якого іншого виду пенсії та, відповідно, не з`ясовувалися дані підстави.
З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення, виплати та визначення підстав, за яких призначається виплачується грошова допомога, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Розділу XV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове держави пенсійне страхування» або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його спеціального стажу для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, періоду навчання з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р., періоду проходження військової служби з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р., періоду навчання з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р., періоду роботи з 17.06.1982 р. по 05.07.1982 р., з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р., з 15.10.2023 р. по 08.01.2025 р.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід задовольнити частково з викладених вище підстав.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1211,20 грн.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 605,60 грн. (1211,20 грн. : 2), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні до спеціального стажу ОСОБА_1 для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р., періоду проходження військової служби з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р., періоду навчання з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р., періоду роботи з 17.06.1982 р. по 05.07.1982 р., з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р., з 15.10.2023 р. по 08.01.2025 р.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню при призначенні пенсії за віком у розмірі їх десяти місячних пенсій відповідно до п.7-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його спеціального стажу для нарахування та виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення згідно із п.7-1 Розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду навчання з 01.09.1979 р. по 01.03.1983 р., періоду проходження військової служби з 03.05.1983 р. по 01.09.1985 р., періоду навчання з 01.09.1985 р. по 23.06.1991 р., періоду роботи з 17.06.1982 р. по 05.07.1982 р., з 19.11.1986 р. по 16.05.1987 р., з 15.10.2023 р. по 08.01.2025 р.
У задоволенні решти позовної заяви відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма