Справа № 300/387/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" березня 2025 р. справа № 300/387/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспар» до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №046787 від 02.01.2025,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспар» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №046787 від 02.01.2025.
У зв`язку із зазначеним, позивача притягнуто до відповідальності, передбаченої абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Представник позивача стверджує, що абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачає відповідальність саме за відсутність на момент перевірки визначених законом документів, а не їх використання. Вважає, що чинним законодавством не передбачено пред`явлення водієм автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності за останні 28 днів, коли водій не здійснював перевезень. Наголошує на тому, що виключно водій з аналоговим тахографом зобов`язаний надавати інспектору для контролю реєстраційні листки за поточний день та попередні 28 календарних днів або бланк підтвердження діяльності. Звертає увагу, що відповідачем не дотримано процедури розгляду матеріалів перевірки, що позбавило позивача законного права бути присутнім під час розгляду справи та подати відповідні докази, пояснення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Представник відповідача стверджує, що у водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, на момент перевірки має бути в наявності чинна особиста картка водія, при цьому він повинен її використовувати у відповідному слоті тахографа кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом та надавати уповноваженим посадовим особам роздруківку даних тахографа. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Вказує, що водій автомобільного перевізника повинен мати під час перевірки в разі відсутності роздруківок на паперовому носії даних роботи з цифрового тахографа щодо режиму праці та відпочинку за період визначений законодавством бланк підтвердження діяльності водія (в разі якщо він не здійснював перевезення вантажів або виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом). У спірних правовідносинах перевізник за період, коли водій не керував транспортним засобом, не забезпечив складання бланку підтвердження діяльності, який би свідчив про причину нездійснення водієм роботи з керування транспортним засобом та міг підтвердити причину відсутності роздруківок інформації про режим праці та відпочинку водія за відповідний період. Непред`явлення таких документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Також позивачем не спростовано встановлене порушення під час перевірки щодо відсутності роздруківки щодо режиму праці та відпочинку водія Гармаша Василя за 12.11.2024, 13.11.2024. Також зазначає, що відповідач належним чином виконав обов`язок щодо інформування позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Представник позивача скористався правом подання відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 07.02.2025. Представник стверджує, що водій транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, зобов`язаний мати один з передбачених Інструкцією №385 документ, тобто або картку водія або роздруківку роботи тахографа. Вказує, що відповідачем не спростовано того факту, що чинним законодавством не передбачено пред`явлення водієм автомобіля з цифровим тахографом бланку підтвердження діяльності чи роздруківок за останніх 28 днів, коли водій не здійснював перевезень. Звертає увагу, що водій транспортного засобу, який обладнаний цифровим тахографом, пред`явив всі передбачені законом документи обліку режиму праці для цифрового тахографа.
Від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якому представник зазначає, що роздруківка є документом похідним від картки водія, адже процес її створення неможливий без використання картки в тахографі, а надання роздруківки можливе тільки у разі використання картки водія у тахографі. Крім того, представник наголошує на тому, що посадові особи Укртрансбезпеки перевіряють дотримання водієм режиму роботи та відпочинку водія протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Також зазначає, що Крістіна Самара, яка виконувала обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області мала повноваження на розгляд справи про порушення автомобільного законодавства та винесення постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу. Відтак, позивачем не доведено відсутність порушення ним Закону України «Про автомобільний транспорт».
Позивач подав до суду відповідь на заперечення, в якій вказує, що у діях позивача відсутні порушення у вигляді не пред`явлення будь-яких документів для перевірки, всі передбачені законом документи були пред`явлені.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.
14.11.2024 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до направлення на рейдову перевірку №000396 від 11.11.2024 на А/Д Н10 Стрий-Мамалига, с. Лісний Хлібичин, проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , з причіпом KRONE, номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «Транспар»(64-65).
03.12.2024 позивачу рекомендованою кореспонденцією направлено повідомлення, в якому пропонувалося ТОВ «Транспар» 02.01.2025 з 10 до 12 год прибути до Відділу держаного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області для розгляду справи порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.66-68).
Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 046787 від 02.01.2025 направлена позивачу супровідним листом від 03.01.2025 за № 583/3.6/24-25 та отримана позивачем 10.01.2025 (а.с.70-71).

Не погоджуючись із вказаною постановою від 02.01.2025 № 046787, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі- Закон №2344-III).

Згідно зі статтею 1 Закону №2344-ІІІ у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами частин сімнадцятої, вісімнадцятої статі 6 Закону №2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Частиною двадцять першою статті 6 Закону №2344-ІІІ визначено, що порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом частин першої, другої статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник зобов`язаний: при укладанні договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом передбачати для свого персоналу встановлені законодавством умови праці та відпочинку.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 14 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567), передбачено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Згідно із пунктами 20, 21, 22 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Пунктами 25 - 27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (далі - Положення №340), вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 розділу VI Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно із пунктом 6.4 розділу VI Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241 (далі - Інструкція № 385), цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Згідно із пунктами 1.2, 1.3 розділу І Інструкції № 385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів. Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.4 розділу І Інструкції №385 визначено, що у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні:

картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

За приписами пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Отже, у зв`язку з тим, що тахограми та роздруківки даних роботи тахографа (у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) є носієм інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку, їх відсутність під час державного контролю підтверджує порушення режиму праці та відпочинку водіями транспортних засобів. Водночас, відсутність необхідної кількості тахокарт у водія можна підтвердити Бланком підтвердження діяльності, що затверджений Поправкою №6 до ЄУТР, та додатково іншими документами (листок непрацездатності, наказ на відрядження, наказ на відпустку, тощо).

Тобто, під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки або Бланк підтвердження діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що під час рейдової перевірки було встановлено, що перевізник ТОВ «Транспар», який є власником транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , не забезпечив водія ОСОБА_1 під час здійснення внутрішнього перевезення вантажу відповідно до ТТН №094 від 14.11.2024 (а.с.72) щоденними реєстраційними листками режиму праці та відпочинку за період з 12.11.2024 ТА 13.11.2024 або бланком підтвердження діяльності.

У акті №078428 від 14.11.2024 міститься пояснення водія, в якому зазначено «12.11. та 13.11 я віддихав, чіп був забраний з тахографа, бо машина находилася на стоянці, яка не охороняється, документи всі були зі мною, 14.11 о 11:15 год вставив чіп, весь час був вдома» (а.с.65).

Водночас, суд звертає увагу, що згідно із пунктом 6.4 розділу VI Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Наказом Міністерства інфраструктури України «Про внесення змін до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340» від 24.06.2021 №337, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.08.2021 за №1125/36747, доповнено Положення №340 додатком 4 «Бланк підтвердження діяльності (додається до тахографа)».

Проте, під час проведення рейдової перевірки у водія не було у наявності ні щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період 12.11.2024 та 13.11.2024, ні бланку підтвердження діяльності, який би підтверджував, що водій не здійснював перевезення вантажів протягом зазначеного періоду.

При вирішенні спору суд враховує, що наведений у частині другій статті 48 Закону №2344-ІІІ перелік документів, наявність яких є обов`язковою для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автомобільного перевізника, не є вичерпним, а законодавством України (зокрема, Положенням №340, Інструкцією № 385) визначено, що для підтвердження інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку під час перевезення вантажів (в т.ч. внутрішніх перевезень) перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт, відсутність необхідної кількості яких у водія можна підтвердити бланком підтвердження діяльності.

На думку суду, відсутність у водія під час рейдової перевірки щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 12.11.2024 по 13.11.2024 або бланку підтвердження діяльності, який би підтверджував, що водій не здійснював перевезення вантажів протягом зазначеного періоду, становить склад порушення у вигляді перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ, тобто порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 цього Закону.

Надаючи оцінку аргументам позивача про неповідомлення його про час і місце розгляду справи, а відтак і позбавлення його можливості надати свої пояснення та заперечення, суд виходить з такого.

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів регламентовано пунктами 20-30 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (тут і далі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; Порядок №1567).

Відповідно до пунктів 20-21 вказаного Порядку виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

В абзаці першому пункту 25 Порядку №1567 встановлено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно з пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

На підтвердження виконання відповідачем вказаного положення Порядку №1567 представник відповідача надав лист від 03.12.2024 №107705/627/24-24, яким запропоновано позивачу 02.02.2025 з 10 до 12 години взяти участь у розгляді справи. Вказаний лист надісланий поштовим відправленням, однак поштова кореспонденція повернулася на адресу відповідача у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с. 66-68).

Тобто, відповідач виконав обов`язок, передбачений пунктом 26 Порядку №1567, про інформування позивача про розгляд справи у встановлений спосіб.

Суд зауважує, що Порядок №1567 не зобов`язує відповідача встановлювати факт отримання позивачем повідомлення про розгляд справи, а тому невручення оператором поштового зв`язку рекомендованого повідомлення позивачу з незалежних від відповідача причин не свідчить про невиконання останнім свого обов`язку щодо повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 01.03.2018 у справі №820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростувати вину у суді, та у зв`язку із цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

У пункті 27 Порядку №1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Отже, встановивши порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт (допущення перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених, зокрема, статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності, що передбачено абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнявши оскаржену постанову.

Щодо повноважень виконуючого обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області, суд зазначає таке.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (пункт 27 Порядку №1567).

Адміністративно-господарський штраф повинен бути перерахований автомобільним перевізником на зазначений у постанові рахунок не пізніше ніж протягом п`ятнадцяти днів після отримання ним копії постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, про що повідомляється територіальний орган Укртрансбезпеки, посадовою особою якого винесено відповідну постанову (пункт 28 Порядку №1567).

Враховуючи вищевикладене, у Порядку №1567 вживається поняття "посадова особа", яка (посадова особа) наділена відповідними адміністративно-господарськими функціями, зокрема, розглядає справи та ухвалює рішення щодо винесення постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів.

При цьому дана посадова особа наділяється адміністративно-господарськими функціями.

Судом встановлено, що Наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 06.12.2024 №1808-К на ОСОБА_2 з 23.12.2024 до призначення начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області покладено виконання обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області (а.с.76).

Відтак, суд погоджується із представником відповідача, що Самара Крістіна, як виконуючий обов`язків начальника Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області мала повноваження розглядати справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосовувати адміністративно-господарський штраф відносно позивача.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про те, що оскаржена постанова відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспар» до Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №046787 від 02.01.2025 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Гомельчук С.В.