Справа № 380/20305/24
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Кучерук Тарас Миколайович, звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач-2, в/ч НОМЕР_1 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі третя особа, АТ «Українська залізниця»), в якому просить:

- скасувати мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо організації та проведення мобілізації ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ в/ч НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 .

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 та її командира прийняти рішення про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 і про направлення його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 03.09.2024 у м. Львові його незаконно затримали посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 та доставили до приміщення ТЦК з метою проходження військово-лікарської комісії. При цьому позивачу не вручали повістку, а незаконні дії відповідача-1 супроводжувались психологічним тиском та погрозами.

Зазначає, що він є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , є працівником АТ «Українська залізниця» та відповідно до довідки № 200 від 07.08.2024 є заброньованим за АТ «Українська залізниця» на період мобілізації та на воєнний час відповідно до наказу Міністерства економіки України № 16761, включений до списку військовозобов`язаних працівників АТ «Українська залізниця» до бронювання на період мобілізації. Відповідно до довідки від 26.07.2024 відстрочка від призову продовжена до 08.09.2024, а згідно з наказом Міністерства економіки України № 23219 від 04.09.2024, військовозобов`язаним працівникам надана відстрочка строком до 27.04.2025, що підтверджується витягом з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 не прийняли до уваги те, що позивач заброньований за АТ «Українська залізниця» і після проходження військово-лікарської комісії позивача направили на навчання. Зазначає, що під час перебування у приміщенні ТЦК та СП йому не вручили оскаржуване рішення, повістки, не надавалась можливість надати документи, що підтверджують бронювання та військовий квиток, якого при собі позивач не мав на момент прийняття оскаржуваного рішення.

На момент звернення до суду з позовом, перебував на навчанні та зарахований до списків в/ч НОМЕР_1 .

Вважає, що мобілізаційне розпорядження відповідача-1, на підставі якого він призваний на військову службу, є незаконним та протиправним, а тому підлягає скасуванню, оскільки на день прийняття оскаржуваного рішення позивач був заброньований за підприємством АТ «Українська залізниця». У зв`язку з наведеним, на думку позивача, наказ відповідача-2 про зарахування до списків особового складу військової частини є також протиправним та підлягає скасуванню з огляду на порушення норм чинного законодавства про порядок проведення призову на військову службу під час мобілізації. Просить позов задовольнити.

Відповідач-2 позову не визнав з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. Долучений до позовної заяви витяг з наказу Міністерства економіки України № 23219 від 04.09.2024 про бронювання військовозобов`язаного ОСОБА_1 був виготовлений після здійснення мобілізаційних заходів та зарахування ОСОБА_1 до списків в/ч НОМЕР_1 . У зв`язку з цим твердження позивача про незаконність мобілізації та подальшого зарахування до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 не відповідає дійсності. Звертає увагу, що відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 284 від 16.10.2024 солдат ОСОБА_1 16.10.2024 самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 . На думку відповідача, враховуючи поведінку позивача, ефективний захист його прав в разі задоволення позовної заяви буде неможливим у зв`язку з відсутністю останнього у в/ч НОМЕР_1 . Просить у задоволенні позову відмовити.

Не погоджуючись із відповідачем, представниця третьої особи, яка вступила у справу 10.10.2024, подала до суду відповідь на відзив, в якій щодо аргументів, наведених у відзиві, заперечила. Зазначає, що до позовної заяви була долучена копія листа директора з управління персоналом та соціальної політики та директора Департаменту розвитку персоналу та кадрової політики з інформацією, де вказано, що військовозобов`язаним заброньованим АТ «Укрзалізниця» відстрочка від призову продовжена до 08.09.2024. Також були долучені копії документів, що підтверджують факт працевлаштування позивача на вказаному підприємстві. Тому вважає, що позивача на дату прийняття щодо нього оскаржуваних рішень був заброньований за АТ «Українська залізниця».

Звертає увагу, що згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2024 № 248 було призвано та відправлено на службу до військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_1 , в той час як до списків особового складу військової частини було зараховано ОСОБА_1 . Вважає, що за таких умов відповідач-2 прийняв протиправне рішення, оскільки мало бути зараховано до особового складу військової частини іншу особу - з прізвищем « ОСОБА_2 ».

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця», надійшли пояснення, в яких зазначається, що ОСОБА_1 працює у виробничому структурному підрозділі «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» АТ «Українська залізниця» муляром 3 розряду.

Вказує, що позивач заброньований АТ «Українська залізниця» на період мобілізації та на воєнний час безперервно починаючи з 08.11.2023 та на час подання пояснень, йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27.04.2025. Зауважує, що це підтверджується такими доказами:

- наказом Міністерства економіки № 16761 від 08.11.2023, згідно з яким позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 08.05.2024;

- постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2024 № 492 строки дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, надані військовозобов`язаним працівникам держаних акціонерних товариств, що здійснюють діяльність у сфері залізничного транспорту, відповідним рішенням Міністерства економіки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час», які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на один місяць;

- постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2024 № 516 «Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації», із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2024 № 642, установлено, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час», які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на три місяці;

- наказом Міністерства економіки України № 232119 від 04.09.2024 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27.04.2025.

У зв`язку з наведеним, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалами від 03.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів, подане із позовною заявою.

Представник позивача 02.10.2024 (вх. № 73411) подав клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуального акту мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 про призов на військову службу по мобілізації ОСОБА_1 , зупинення дії індивідуального акту наказу командира в/ч НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 та заборони командуванню в/ч НОМЕР_1 відряджати чи приймати рішення про переведення ОСОБА_1 до інших військових частин та залучати до виконання бойових завдань, у задоволенні якої ухвалою суду від 03.10.2024 відмовлено повністю.

Представниця третьої особи 10.10.2024 (вх. № 754419) подала заяву про вступ у справу як представник.

Третя особа 17.10.2024 (вх. № 77198) подала письмові пояснення.

Відповідач-2 31.10.2024 (вх. № 80666) подав відзив та долучив витребувані докази.

Позивач 11.11.2024 (вх. № 83224) подав відповідь на відзив

Відповідно до трекінгу поштового відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із номером для відстеження 298, ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження в адміністративній справі без виклику сторін від 03.10.2024 та позовну заяву з копіями доданих до неї документів вручено ІНФОРМАЦІЯ_3 за довіреністю 10.10.2024.

Відповідачу-1 роз`яснено право подання відзиву на позов з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується, проте такий не скористався правом на подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до положень частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного суду України (далі КАС України) неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 КАС України судом вирішено справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , взятий на військовий облік як військовозобов`язаний ІНФОРМАЦІЯ_7 25.09.1996, що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_3 .

Позивач із 28.09.2017 прийнятий на роботу муляром 3 розряду у виробничий структурний підрозділ «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується наказом № 512/ос від 27.09.2014 про прийняття на роботу позивача.

Наказом виробничого структурного підрозділу «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» «По особовому складу» № 104/ос від 05.10.2021 із 05 жовтня 2021 продовжено дію безстрокових договорів із працівниками виробничих структурних підрозділів «Львівське територіальне управління», «Івано-Франківське територіальне управління», «Рівненсько-Тернопільське територіальне управління» «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» згідно із списком, у переліку якого є ОСОБА_3 .

Відповідно до наказу Міністерства економіки України № 16761 від 08.11.2023, що підтверджується відповідним витягом із цього наказу, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1976 року народження, що працює у виробничому структурному підрозділі «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ВСП «Львівська дирекція філії «БМЕС») на посаді муляр 3 розряду, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 08.05.2024.

Згідно із листом Міністерства економіки України № 2704-20/49559-07 від 11.07.2024, адресованому АТ «Українська залізниця», Міністерству оборони України, Генеральному штабу Збройних Сил України, якщо військовозобов`язаним АТ «Укрзалізниця» було надано відстрочку відповідно до наказу Мінекономіки від 08.11.2023 № 16761 «Про бронювання військовозобов`язаних за АТ «Укрзалізниця» строком на 6 місяців до 08.05.2024, то з урахуванням продовження відстрочка закінчиться 08.09.2024. Вказане також підтверджується листом № ЦЦУП-14/1160 від 16.07.2024.

Згідно з наказом Міністерства економіки України від 04.09.2024 № 23219 «Про бронювання військовозобов`язаних за АТ «Укрзалізниця» відповідно до пункту 11 Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.2023 № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час», листа Міністерства оборони України від 14.08.2024 № 220/12644/б, та з метою забезпечення функціонування економіки та життєдіяльності населення в особливий період, заброньовано за АТ «Укрзалізниця» на період мобілізації та на воєнний час військовозобов`язаних, які працюють у зазначеному товаристві, за списком, затвердженим Міністерством оборони України (реєстраційний номер 220/12644/б від 14.08.2024).

Відповідно до наказу Міністерства економіки України № 23219 від 04.09.2024, що підтверджується відповідним витягом із цього наказу, військовозобов`язаному ОСОБА_1 , 1976 року народження, що працює у виробничому структурному підрозділі «Львівська дирекція» філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ВСП «Львівська дирекція філії «БМЕС») на посаді муляр 3 розряду, надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком до 27.04.2025.

Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ( по стройовій частині) від 04.09.2024 № 248 солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 НОМЕР_4 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу 16.03.2024 та відправлено для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 .

Згідно із витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.09.2024 № 242, солдата ОСОБА_1 , зараховано до особових складу частини на всі види забезпечення з 04 вересня 2024 року.

Підстава: поіменний список військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 у команду в/ч НОМЕР_1 № 7124 від 04.09.2024 (вх. № 4195 від 04.09.2024); мобілізаційне розпорядження оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_9 » М690дск від 14 серпня 2024 року.

На підставі витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.10.2024 №284, солдат ОСОБА_1 , солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , вважається таким, що вибув у самовільне залишення частини, знятий з усіх видів забезпечення з 16 жовтня 2024 року.

Позивач вважає мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо організації та проведення мобілізації ОСОБА_1 , наказ в/ч НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 протиправними, тому звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору, суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва

Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

На час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частина 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з частиною 5 статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом частини 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Статтею 1 Закону № 3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з частиною 5 статті 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом статті 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-XII) встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

За правилами статті 24 Закону № 3543-XII бронювання військовозобов`язаних, які перебувають у запасі, здійснюється в мирний та у воєнний час з метою забезпечення функціонування органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ і організацій в особливий період.

Згідно з вимогами статті 25 вказаного Закону № 3543-XII бронюванню підлягають військовозобов`язані, які працюють або проходять службу:

1) в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування на посадах:

державної служби категорії «А», голів обласних, районних, районних у місті (у разі створення) рад, сільських, селищних, міських голів - усі військовозобов`язані;

державної служби категорій «Б», «В», в органах місцевого самоврядування - не більше 50 відсотків кількості військовозобов`язаних цих категорій у зазначених органах;

2) в органах державної влади, інших державних органах, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, органах прокуратури, Бюро економічної безпеки України, Державній службі України з надзвичайних ситуацій, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі судової охорони, в судах, установах системи правосуддя та органах досудового розслідування (крім військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цієї частини), а також на штатних посадах патронатних служб державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України;

3) на підприємствах, в установах і організаціях, яким встановлено мобілізаційні завдання (замовлення), у разі якщо це необхідно для виконання встановлених мобілізаційних завдань (замовлень);

4) на підприємствах, в установах і організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань або функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, у тому числі кінцеві бенефіціарні власники таких підприємств, які не є їх працівниками.

Критерії та порядок, за якими здійснюється визначення підприємств, установ і організацій, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, а також критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань в особливий період, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та організація бронювання, критерії, перелік посад і професій, а також обсяги бронювання військовозобов`язаних визначаються цим Законом та нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, прийнятими на його виконання.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час» від 27.01.2023 № 76, окрім іншого, затверджено Порядок бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану (далі - Порядок № 76, у редакції від 30.08.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 Порядку № 76 визначено, що цей Порядок визначає механізм бронювання під час воєнного стану військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час, які працюють або проходять службу:

в органах державної влади, інших державних органах, органах місцевого самоврядування;

на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань в особливий період;

на підприємствах, в установах та організаціях, які є критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період;

у спеціалізованих установах ООН, міжнародних судових органах, міжнародних та неурядових організаціях та установах, членом, учасником або спостерігачем у яких є Україна, відповідно до укладених міжнародних договорів України;

в операторах протимінної діяльності, які проводять розмінування (гуманітарне розмінування) відповідно до законодавства (далі - оператори протимінної діяльності).

Пунктом 2 Порядку № 76 передбачено, що бронювання військовозобов`язаних, зазначених у пункті 1 цього Порядку, здійснюється згідно з рішенням Мінекономіки за списками військовозобов`язаних, які пропонуються до бронювання на період мобілізації та на воєнний час (далі - список), погодженими Міноборони (військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку в СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органі Міноборони, - за списками, погодженими СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони), в паперовій та/або електронній формі або в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2024 р. № 650 «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних під час воєнного стану» (далі - Порядок бронювання засобами Єдиного державного вебпорталу).

Заброньованим військовозобов`язаним надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації (далі - відстрочка).

Не підлягають бронюванню військовозобов`язані, які згідно із законом не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Військовозобов`язані, зазначені у пункті 1 цього Порядку, підлягають бронюванню незалежно від військового звання, віку та військово-облікової спеціальності.

У рішенні Мінекономіки зазначається строк дії відстрочки, який не може перевищувати:

строку проведення мобілізації, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці другому пункту 1 цього Порядку, та військовозобов`язаних, які працюють або проходять службу в Державній кримінально-виконавчій службі;

строку дії контракту (договору) на поставку товарів, виконання робіт і надання послуг, необхідних для забезпечення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці третьому пункту 1 цього Порядку;

12 місяців, - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці четвертому пункту 1 цього Порядку;

строк договору (контракту) або строку, на який їх обрано (призначено), - для військовозобов`язаних, зазначених в абзаці п`ятому пункту 1 цього Порядку.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 76, керівники органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій відповідають за включення військовозобов`язаних працівників до списків, а також за відповідність облікових даних військовозобов`язаних, зазначених у списку, їх військово-обліковим документам.

Пункт 10 Порядку № 76 передбачає, що з метою погодження списки, подані в паперовій та/або в електронній формі, крім поданих засобами Порталу Дія відповідно до пунктів 4-9 цього Порядку, розглядаються щодо повноти заповнення та наявності обґрунтувань Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) у строк не більш як 10 робочих днів з дня їх отримання.

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) подає погоджені відповідно до абзацу першого цього пункту списки до Мінекономіки.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 76 за результатами перевірки списків, поданих відповідно до пункту 10 цього Порядку, щодо повноти їх заповнення, наявності обґрунтувань та погодження Міноборони (СБУ, Службою зовнішньої розвідки, розвідувальним органом Міноборони) Мінекономіки приймає у строк не більш як п`ять робочих днів з дня отримання зазначених списків рішення про бронювання військовозобов`язаних.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 76 з метою оформлення військовозобов`язаним відстрочки Мінекономіки надсилає рішення про бронювання військовозобов`язаних органам державної влади, іншим державним органам, якими подано списки, а також Міноборони (СБУ, Службі зовнішньої розвідки, розвідувальному органу Міноборони).

Міноборони (СБУ, Служба зовнішньої розвідки, розвідувальний орган Міноборони) у триденний строк доводить зазначене рішення до відома відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу Центрального управління та/або регіональних органів СБУ, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідного підрозділу розвідувального органу Міноборони).

Орган державної влади, інший державний орган, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа та організація видають військовозобов`язаному витяг із зазначеного рішення за формою згідно з додатком 3.

Витяг, засвідчений підписом керівника та скріплений печаткою (у разі її наявності) відповідного органу державної влади, іншого державного органу, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи чи організації, є документом, що підтверджує надання військовозобов`язаному відстрочки.

Витяг видається військовозобов`язаному під розпис у відомості видачі бланків спеціального військового обліку, складеній за формою згідно з додатком 4.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації у п`ятиденний строк з дня видачі витягу військовозобов`язаному надсилають територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідному підрозділу Центрального управління та/або регіональному органу СБУ, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки, відповідному підрозділу розвідувального органу Міноборони), повідомлення про бронювання військовозобов`язаного за формою згідно з додатком 5 для зарахування його на спеціальний військовий облік.

Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому військовозобов`язаний перебуває на військовому обліку (відповідний підрозділ Центрального управління та/або регіональний орган СБУ, відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки, відповідний підрозділ розвідувального органу Міноборони), на підставі рішення про бронювання військовозобов`язаних зараховує у строк не більш як п`ять робочих днів з дня його отримання такого військовозобов`язаного на спеціальний військовий облік із внесенням відомостей про надану відстрочку в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з наказу Міністерства економіки України № 16761 від 08.11.2023 позивач заброньований за АТ «Укрзалізниця» на період мобілізації та на воєнний час і йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 6 місяців до 08.05.2024.

Наявність наказу Мінекономіки від 08.11.2023 № 16761, яким позивачу надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на шість місяців, тобто до 08.05.2024, свідчить про те, що відносно позивача була проведена визначена законодавством процедура бронювання та надання відстрочки від призову.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання бронювання військовозобов`язаних працівників залізничного транспорту» від 03.05.2024 № 492 установлено, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, надані військовозобов`язаним працівникам державних акціонерних товариств, що здійснюють діяльність у сфері залізничного транспорту, відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації на воєнний час», які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на один місяць.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про продовження строків дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації» від 07.05.2024 № 516 далі Постанова № 516, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2024 № 642) установлено, що строки дії відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, наданих військовозобов`язаним відповідними рішеннями Міністерства економіки згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 «Деякі питання реалізації положень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час», які не закінчилися на день прийняття цієї постанови, продовжуються автоматично на три місяці.

Як слідує зі змісту листа Міністерства економіки України № 2704-20/49559-07 від 11.07.2024, адресованому АТ «Українська залізниця», Міністерству оборони України, Генеральному штабу Збройних Сил України, якщо військовозобов`язаним АТ «Укрзалізниця» було надано відстрочку відповідно до наказу Мінекономіки від 08.11.2023 № 16761 «Про бронювання військовозобов`язаних за АТ «Укрзалізниця» строком на 6 місяців до 08.05.2024, то з урахуванням продовження відстрочка закінчиться 08.09.2024.

Цим листом Мінекономіки також повідомляє, що Постанова № 516 не передбачає вилучення роботодавцем у працівників витягів з наказу Мінекономіки про бронювання, видачі їм нових витягів та надсилання до ТЦК та СП повідомлення про бронювання військовозобов`язаного. Постанова № 516 є підставою для автоматичного продовження перебування заброньованих працівників на спеціальному військовому обліку на три місяці.

Доказами, що містяться у матеріалах справи, зокрема витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 04.09.2024 № 248, підтверджується, що солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 НОМЕР_4 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу 16 березня 2024 року та відправлений для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 .

Даючи оцінку цьому наказу, суд вважає, що такий, незважаючи на описку в прізвищі « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_5 », стосується саме позивача, оскільки у ньому зазначені інші дані, які ідентифікують особу позивача: ім`я та по батькові, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_8 та РНОКПП НОМЕР_4 .

Водночас позивач просить скасувати мобілізаційне розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо організації та проведення мобілізації ОСОБА_1 , а не наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 04.09.2024 № 248 в частині призову його 16.03.2024 на військову службу по мобілізації.

Сторонами не надано, а судом не здобуто мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо організації та проведення мобілізації ОСОБА_1 .

Зважаючи на відсутність доказу, яким позивач обґрунтовує свої вимоги - мобілізаційного розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо організації та проведення мобілізації ОСОБА_1 , позовна заява у цій частині є безпідставною і не підлягає до задоволення.

Суд звертає також увагу на те, що визнання протиправними дій чи рішень відповідача-1, які стосуються мобілізації позивача, не відновлять порушених прав останнього, оскільки наслідком такого способу захисту прав позивача за обставин, що склалися на час розгляду справи, не може бути звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Правовідносин між позивачем та відповідачем-1, пов`язані з мобілізацією позивача, завершилися прийняттям наказу про призов під час мобілізації та направлення позивача до в/ч НОМЕР_2 .

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону № 2232-XII початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Суд зазначає, що після видання 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 04.09.2024 № 248 виникли нові правовідносини проходження військової служби.

Військова служба з моменту початку такої покладає на її учасників (військовослужбовця та державу) велике коло взаємних прав та обов`язків матеріального та фінансового забезпечення військовослужбовця, його соціального захисту, виконання ним безпосередньо покладених на нього службових обов`язків та інше.

Позивач із виданням наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 242 від 04.09.2024 був зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і приступив до виконання обов`язків військової служби в складі військової частини на посаді солдата резерву взводу резерву солдатського складу роти резерву солдатського складу в/ч НОМЕР_1 в/ч НОМЕР_2 .

У питанні скасування акту індивідуальної дії разового застосування, який вичерпав свою дію фактом його виконання, Верховний Суд має сталу та послідовну позицію, відповідно до якої такий акт не може бути скасованим після його виконання через порушення гарантій стабільності суспільних відносин та принципу правової визначеності (зокрема, таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 12.05.2021 у справі № 9901/286/19, від 08.09.2021 у справі № 816/228/17, від 19.10.2023 у справі № 9901/97/21, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у рішенні від 14.07.2021 у справі № 9901/96/21).

Суд наголошує, що при прийнятті позивача на військову службу у в/ч НОМЕР_1 не було альтернативи щодо призначення чи не призначення позивача на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, оскільки позивача призвано на військову службу під час мобілізації.

Також суд бере до уваги доводи відповідача-2 щодо неможливості ефективного захисту прав позивача при задоволенні позовних вимог щодо скасування п.6.52 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 242 від 04.09.2024, з огляду на таке.

Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.10.2024 № 284, позивач вважається таким, що вибув у самовільне залишення частини та знятий з усіх видів забезпечення з 16.10.2024.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону № 2232-ХІІ військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення № 1153/2008).

Згідно з абз. 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону № 2232-XII у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення № 1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом другим частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Серед таких підстав відсутнє скасування наказу про призов особи на військову службу, наказу щодо проходження військової служби чи самовільне залишення військової служби.

У свою чергу, спірні накази в частині призову та відправки позивача у військову частину як акти індивідуальної дії, є вже реалізованими, а їх дія вичерпана, внаслідок чого скасування таких наказів не має наслідком автоматичного звільнення позивача з військової служби.

За таких обставин суд також не вправі зобов`язувати суб`єкта владних повноважень вчиняти дії чи приймати певні рішення, якщо перед останнім попередньо не було у встановленому порядку ініційовано питання врегулювання правовідносин за відповідними правилами і процедурами, які визначені законом.

Викладене в сукупності зумовлює висновок суду про те, що позовні вимоги в частині скасування наказу в/ч НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 та її командира прийняти рішення щодо виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу в/ч НОМЕР_1 і направлення його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами вказаний обов`язок виконано.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 139 КАС України не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Є.Ґедройця, буд. 5, м. Київ, 03680, ) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. П. Хома