Справа № 480/5292/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 р.Справа № 480/5292/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. (постановлену суддею Сидорук А.І.) по справі за заявою ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 р. у справі № 480/5292/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 р. у справі № 480/5292/22, яке залишене без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.08.2024 р., позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 05.08.2022 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати у подвійному розмірі до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 05.08.2022 р.; визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області щодо не нарахування ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії за період з 21.10.2020 р. до 31.03.2022 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою пенсії, а саме за період з 21.10.2020 р. до 31.03.2022 р.; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з заявою про роз`яснення судового рішення, в якій просила роз`яснити відповідачу дане судове рішення, в частині моменту, з якого періоди роботи позивача з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 21.10.2020 р. мають бути зараховані відповідачем в кратності, а саме з 21.10.2020 р. або будь-якої іншої дати, а також, з якого моменту має бути зараховано відповідачем в кратності період роботи позивача з 22.10.2020 р. до 05.08.2022 р. , а саме з 05.08.2022 р. або будь-якої іншої дати.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. заяву ОСОБА_1 задоволено, роз`яснено рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 р. у справі № 480/5292/22, вказавши, що періоди роботи ОСОБА_1 з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 21.10.2020 р. зараховуються у подвійному розмірі до страхового стажу з 21.10.2020 р., а період роботи ОСОБА_1 з 22.10.2020 р. до 05.08.2022 р. зараховуються у подвійному розмірі до страхового стажу з 05.08.2022 р.

Відповідач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального законодавства, а саме: Кодексу адміністративного судочинства України, та на невідповідність висновкам суду обставинам справи.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву позивачки про роз`яснення судового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що судове рішення може бути роз`яснено, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки високою є ймовірність неправильного виконання внаслідок неясності резолютивної частини.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Судовим розглядом встановлено, що в мотивувальній частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 р. у справі № 480/5292/22 судом встановлено, що пенсія призначена позивачу на виконання рішення суду від 17.02.2022 р. саме з 21.10.2020 р. У підрозділі 1 розділу «Висновки суду та їх мотиви'» мотивувальної частини рішення суду, суд дійшов висновку, про бездіяльність відповідача та зобов`язання його зарахувати позивачці на підставі записів трудової книжки позивача періоди його роботи з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 05.08.2022 р. у подвійному розмірі.

Таким чином, станом на 21.10.2020 р. позивачка мала право на зарахування періодів роботи з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 21.10.2020 р., відповідно до записів трудової книжки, у подвійному розмірі.

Станом на 05.08.2022 р. позивачка має право на зарахування у подвійному розмірі періоду роботи з 22.10.2020 р. до 05.08.2022 р. відповідно до записів трудової книжки.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність роз`яснити рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 р. у справі № 480/5292/22, вказавши, що періоди роботи ОСОБА_1 з 15.08.1988 р. до 11.07.2008 р. та з 17.07.2008 р. до 21.10.2020 р. зараховуються у подвійному розмірі до страхового стажу з 21.10.2020, а період роботи ОСОБА_1 з 22.10.2020 р. до 05.08.2022 р. зараховуються у подвійному розмірі до страхового стажу з 05.08.2022 р.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 254, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2025 по справі № 480/5292/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 24.03.2025 року