Справа № 340/1286/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1286/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Юрко І.В., Чабаненко С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року в адміністративній справі №340/1286/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі відповідач, ВЧ), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо невиконання постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022р. в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 грн за місяць, за період відпустки з 24 вересня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та період перебування на лікуванні з 08 до 25 листопада 2023 року з урахуванням часу на переміщення до (з) лікувального закладу;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) виконати постанову Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022 року: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткову винагороду, збільшену до 100 000 грн за місяць, за період відпустки з 24 вересня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та період перебування на лікуванні з 08 до 25 листопада 2023 року з урахуванням часу на переміщення до (з) лікувального закладу.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року позов задоволено частково, а саме суд:

Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100000 гривень за місяць, за періоди з 01 жовтня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та з 08 листопада 2023 року до 25 листопада 2023 року.

Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100000 гривень за місяць за періоди з 01 жовтня 2023 року до 24 жовтня 2023 року та з 08 листопада 2023 року до 25 листопада 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Відповідачем, подано апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції скасувати і закрити провадження у справі повністю через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що за положенням постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» № 168 від 28.02.2022р. відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260.

Пунктом 11 розділу XXXIV Наказу № 260 визначено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

З системного аналізу вищевказаних норм чинного законодавства України вбачається що підставою для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на такому лікуванні або у відпустці є те, що таке лікування проводиться після поранення (контузії, травми або каліцтва) та військовослужбовець проходить лікування саме через отримане під час захисту Батьківщини поранення (контузію, травму або каліцтво), тобто має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між отриманим пораненням і його лікуванням (що проводиться стаціонарне лікування саме такого поранення).

Відповідачем була здійснена виплата позивачу додаткової грошової винагороди за вересень 2023 року у розмірі 86 666,67 грн, в який входить і зазначений позивачем період перебування у відпустці по тяжкому пораненню з 25.09.2023-30.09.2023, з розрахунку 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні або у відпустці, що підтверджується довідкою про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші виплати за період з 01.08.2023р. по 22.12.2023р. від 16.03.2024р. № 1843/4682 та витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.10.2023р. № 1949.

Позивач не надавав відповідачу документи, які б свідчили (підтверджували), що позивач проходив стаціонарне лікування через отримане поранення під час захисту Батьківщини за період з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. та в період з 08.11.2023р. по 25.11.2023р., зокрема виписний епікриз із медичної карти амбулаторного хворого № 6428, виданого військовим госпіталем НОМЕР_4 , копію якого позивач додав до позовної заяви. Позивач не надає у своєму адміністративному позові і доказів надання відповідачу таких документів. Твердження ж Позивача, що він звертався в усному порядку до свого безпосереднього командира (начальника) не відповідають дійсності.

Не було звернень і до начальника фінансово-економічної служби відповідача, а прикріплені позивачем до адміністративного позову скріншоти переписки «начебто із начальником фінансово-економічної служби Відповідача» не дають можливості ідентифікувати особу, з якою ведеться переписка та не можуть братися судом до уваги, як докази по справі.

Судом помилково не враховано, що позивач не надавав жодних документів, які б підтверджували та доводили, що позивач проходив стаціонарне лікування саме через поранення, отримане під час захисту Батьківщини,

Враховуючи вищевикладене, та те, що позивач не надавав відповідачу жодних документів, які б підтверджували та доводили, що позивач проходив стаціонарне лікування саме через поранення, отримане під час захисту Батьківщини (тобто стаціонарно лікував поранення, отримане під час захисту Батьківщини), за період з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. та в період з 08.11.2023р. по 25.11.2023р., відповідач правомірно та в межах чинного законодавства, не нараховуючи позивачу додаткову грошову винагороду за зазначений позивачем період (з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. та з 08.11.2023р. по 25.11.2023р.).

Від позивача надійшов відзив на скаргу.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що з аналізу норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної).

Помилковим є посилання відповідача на те, що позивач не надав відповідачу документи, які б свідчили (підтверджували), що позивач проходив стаціонарне лікування через отримане поранення під час захисту Батьківщини за період з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. та в період з 08.11.2023р. по 25.11.2023р., оскільки вказане спростує, зокрема виписний епікриз із медичної карти амбулаторного хворого № 6428, виданого військовим госпіталем НОМЕР_4 , копію якого позивач додав до позовної заяви.

Позивач 04.08.2023р. отримав травму важку, пов`язану з захистом Батьківщини, що позивач з 05.08.2023р. по 28.08.2023р. перебував на стаціонарному лікуванню у різних лікувальних закладах; що командиром військової частини НОМЕР_1 позивача було направлено для проходження ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби; що позивач з 08.11.2023р. до 25.11.2023р. перебував на обстежені перебував на обстеженні та лікуванні у військовому госпіталі НОМЕР_4 , на підтвердження чого було надано відповідачу виписний епікриз військового госпіталю НОМЕР_4 № 6428 як обґрунтування відсутності позивача у вказаний час у військовій частині.

Окрім того, підтвердженням перебування позивача на лікуванні є свідоцтво про хворобу № 1122 від 25.11.2023р. з постановою ВЛК про причинно - наслідковий зв`язок отриманих травми і поранення 04.08.2023р. з захистом Батьківщини та визначенням травми як травми важкого ступеня.

У свідоцтві про хворобу № 1122 міститься інформація про перебування Позивача на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі НОМЕР_4 з 08.11.2023р.

Складовою частиною свідоцтва про хворобу є постанова ВЛК про непридатність позивача до військової служби з виключенням з військового обліку. Постанова госпітальної ВЛК затверджена 20 регіональною ВЛК 06.12.2023р.

Також позивач просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмір 10000 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано наступні документи: (1) копія договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024р., укладеного між Адвокатським бюро «Єрьоменко та партнери» та Позивачем; (2) копія додаткової угоди № 1 від 02.08.2024р. до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024р.; (3) копія акту наданих послуг № 1 від 15.08.2024р. до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024р.; (4) копія рахунку-фактури № ПД-02/08/24 від 02.08.2024р.; (5) оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги, серія ВА, № 1087779 від 15.08.2024р.; (6) копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (серія КР № 000010).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 28.02.2022 перебував на військовій службі, з 07.05.2023р. до 22.12.2023р. у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.16-18).

Згідно Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.05.2023р. №127, призначено солдата ОСОБА_1 , заступника командира бойової машини навідника оператора механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 7 травня 2023 року №80-РС призначений командиром бойової машини командиром 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону, ВОС 121144А/182, вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою (а.с.62).

Відповідно до довідки військово лікарської комісії від 20.09.2023р. №71 (а.с.24), молодший сержант по мобілізації, в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 , 1995 рн., призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 28.02.2022 р. Проведено медичний огляд ВЛК ОКНП «ЧОГВВ» 20 вересня 2023 року. Діагноз та постанова ВЛК про причинений зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після вибухової травми (04.08.23р.), вогнепального осколкового проникаючого сліпого черепно-мозкового поранення в лобній ділянці зліва з дірчастим вдавленим переломом лобної кістки зліва, ходом ранового каналу через ліву лобну частку, з наявністю кісткових уламків за ходом ранового каналу, забою головного мозку 2 ст, геморагічного забою лобної частки зліва, САК, пневмоцефалії операції 05.08.23р. - евісцирації лівого ока, резекція вдавленого перелому лобної кістки зліва, видалення кісткових уламків за ходом ранового каналу, пластика ТМО окістям на живлячій ніжці у вигляді розсіяної симптоматики, цефалгічного синдрому. Незміцнілі рубці лобної ділянки зліва. Згідно наказу МОЗУ №370 від 04.07.2007р. - травма тяжка. Травма, захворювання, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини (довідка №1843/15236 від 11.09.2023 р. про обставини травми, поранення видана командиром в/ч НОМЕР_1 ). На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб потребує відпустки для лікування після поранення на тридцять календарних днів.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2023р. №267, солдата позивача, командира бойової машини командира 2 механізованого відділення 3 механізованого взводу 5 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону, вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я, терміном на 30 (тридцять) діб з 25 вересня по 24 жовтня 2023 року (а.с.61).

Відповідно до виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №6428 від 25.11.2023р. ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у Військовому госпіталі НОМЕР_4 з 08.11.2023р. по 25.11.2023р. з основним діагнозом: Наслідки мінно-вибухової травми від 04.08.2023р. відкритого, проникаючого, сліпого черепно-мозкового поранення в лівій лобній області, забою головного мозку важкого ступеню, вдавленого перелому лобної кістки, лівої орбіти, геморагічних вогнищ, забою лобної області зліва, травматичного субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, лікований оперативно 05.08.2023р. - евісцерація лівого ока; резекційна краніотомія в лівій лобній ділянці. Видалення внутрішньо мозкової гематоми, детриту та кісткових, уламків в лівій лобній ділянці., у вигляді післяопераційного, неприкритого кісткового дефекту черепа в лівій лобній області площею 11см2, цефалгічного, вестибуло-атактичного синдрому анофтальму зліва зі значним порушенням функції (а.с.25).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.12.2023р. №360, позивача звільнено з військової служби у відставку за пп.б п.2 ч.4 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я) (а.с.23).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2024р. №1843/3195 про обставини травми (поранення) (а.с.21), позивач, 04 серпня 2023 року отримав: «Вибухове поранення. Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом лобної кістки. Забійна рана надбрівної ділянки зліва. Контузія лівого ока. Гемофтальм зліва», що підтверджується медичним документом, а саме формою 100 («картка пораненого») від 05.08.2023 року. За обставин: в районі населеного пункту Роботине, Пологівського району, Запорізької області, під час виконання бойового завдання в складі сил та засобів НОМЕР_6 АК ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку щодо оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, внаслідок мінометного обстрілу противника, отримав поранення. Під час отримання поранення перебував в засобах індивідуального захисту (у відповідності до вимог статті 18 та додатку 1 Бойового Статуту Сухопутних військ Збройних Сил України розділу III), не вчиняв дій що містять ознаки кримінального або адміністративного правопорушення, не перебував в стані алкогольного сп`яніння або під впливом наркотичних чи інших отруйних речовин, не вчиняв дій, пов`язаних із навмисним заподіянням шкоди своєму здоров`ю, не використовував в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструменти та матеріали, які належать військовій частині.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Згідно із частиною 1 - 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За п. 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ, військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Після закінчення встановленого абзацом першим цього пункту строку безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.

Після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не надається.

Кабінет Міністрів України прийняв постанову №704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01.03.2018р.

Пунктом 2 постанови КМУ №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови КМУ №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 постанови КМУ №704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання постанови КМУ №704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок №260), який застосовується з дня набрання чинності постановою КМУ №704.

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Абзацами 1 - 4 пункту 9 розділу I Порядку №260 передбачено, що виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.

Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Військовослужбовцям строкової військової служби, які перебувають у відрядженнях, відпустках і на лікуванні в лікарняних закладах, грошове забезпечення виплачується за весь період перебування у відрядженнях, відпустках і на лікуванні.

Згідно з положеннями пунктів 14 - 17 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Грошове забезпечення не виплачується: за час надання військовослужбовцям відпусток відповідно до чинного законодавства України, за якими не передбачено збереження заробітної плати; якщо виплачуються академічні стипендії; за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше; за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки; за час тимчасового виконання обов`язків понад два місяці за новими посадами у зв`язку з переведенням військової частини на інший штат (внесення змін до штату); за час тримання військовослужбовців під вартою чи перебування під цілодобовим домашнім арештом; за час відбування покарання на гауптвахті військовослужбовцями строкової військової служби.

Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

На період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

За п. 259 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, лікування військовослужбовців повинно бути закінчено у закладі охорони здоров`я. У виняткових випадках на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії командиром (начальником) військової частини, а в разі виключення зі списків особового складу військової частини - начальником військово-лікувального закладу може бути надано відпустку для лікування у зв`язку з хворобою на 30 календарних днів. Після закінчення цього строку за висновком (постановою) військово-лікарської комісії відпустку для лікування у зв`язку з хворобою може бути продовжено на такий самий строк, а за відповідними медичними показниками - продовжено ще раз. Відпустка для лікування у зв`язку з хворобою не повинна перевищувати 4 місяців. Після закінчення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою військово-лікарська комісія надає висновок про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби.

Тобто 4 місяці є загальноприйнятим терміном для усіх захворювань, за винятком тих, щодо яких законодавством України, передбачений більш тривалий строк перебування на лікуванні.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року справа № 520/16191/23.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Цей строк неодноразово продовжувався аналогічними Указами та наразі триває.

28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 168.

Так, пунктом 1 Постанови № 168, установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

За п. 1-2 Постанови № 168, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п. 11, 12, 13 розділу XXXIV Порядку № 260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які. зокрема: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

Згідно з п. 9-10 розділу XXXIV Порядку № 260, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини; керівника органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.

Згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І Положення штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

З огляду на зазначені норми Положення висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.

Відповідно до 6.14. розділу 6 «Медичний огляд військовослужбовців» Положення № 402, загальний термін безперервного перебування військовослужбовців на лікуванні у військових (цивільних) лікувальних закладах, включаючи і відпустку за станом здоров`я, у мирний час не повинен перевищувати 4 місяці, а для хворих на туберкульоз - 12 місяців. Після закінчення визначеного терміну перебування на безперервному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я військовослужбовці підлягають медичному огляду для визначення ступеня придатності до військової служби. У разі визнання їх ВЛК непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, обмежено придатними у воєнний час вони можуть бути подані до звільнення з військової служби до виписки із військового (цивільного) лікувального закладу.

Згідно п. 6.35 Положення № 402, у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.

Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.

Як зазначалось, згідно довідки Військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення) від 18.02.2024р. №1843/3195 молодший сержант ОСОБА_1 отримав: "Вибухове поранення. Відкрита черепно-мозкова травма. Перелом лобної кістки. Забійна рана надбрівної ділянки зліва. Контузія лівого ока. Гемофтальм зліва". Поранення отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Матеріалами справи підтверджуються, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.09.2023 року №267, позивач перебував у відпустці за станом здоров`я з 25.09.2023р. по 24.10.2023 року (на підставі довідки ВЛК від 20.09.23р. №7 (а.с.61); з 08.11.2023р. по 25.11.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі НОМЕР_4 з діагнозом наслідки мінно-вибухової травми від 04.08.2023 року (а.с.25).

З довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення та інші виплати за період з 01 серпня 2023 року по 22 грудня 2023 року, наказів про виплату додаткових винагород з додатками судом встановлено, що ОСОБА_1 нараховано та виплачено додаткову винагороду в розмірі 100 000,00 грн. за час лікування, у зв`язку із отриманням поранення за вересень 2023 року, у тому числі за період з 25.09.2023р. по 30.09.2023р. (а.с.47, 52-60).

Отже, позивач у період з 25.09.2023р. по 24.10.2023р. перебував у відпустці за станом здоров`я, у період з 08.11.2023р. по 25.11.2023р. перебував на стаціонарному лікування, що підтверджено матеріалами справи та медичною документацією.

Таким чином, з урахування виплати позивачу додаткової винагороди за час лікування за період з 25.09.2023р. по 30.09.2023р. у розмірі до 100000,00 грн., суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення вимог за період з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. та з 08.11.2023р. по 25.11.2023р.

Колегія суддів не приймає посилання скаржника на те, що позивач не надавав відповідачу жодних документів, які б підтверджували та доводили, що позивач проходив стаціонарне лікування саме через поранення, отримане під час захисту Батьківщини (тобто стаціонарно лікував поранення, отримане під час захисту Батьківщини), за період з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. та в період з 08.11.2023р. по 25.11.2023р., оскільки як зазначалось, період з 01.10.2023р. по 24.10.2023р. є періодом відпустки за станом здоров`я наданою згідно з наказом ВЧ. Також, за вимогами чинного законодавства, заклад охорони здоров`я де перебуває військовослужбовець на лікуванні повідомляє та передає відповідні документи у військову частину та/або до ТЦК та СП в електронній та/або паперовій формі, у якій проходить службу військовослужбовець. Отже, позивач не може відповідати за неналежне виконання обов`язок закладу охорони здоров`я.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.

Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 10000 грн, що включають вартість послу з підготовки і подачу відзиву на апеляційну скаргу - 9000 грн та участь у судових засіданнях - 1000 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Стаття 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Положення частин 1 та 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України , кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підтвердження складу та розміру витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (постанова Верховного Суду від 13.12.2018р. у справі № 816/2096/17).

При цьому, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто законодавець визначив, що обов`язок доведення не співмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та при наявності зазначеного положення суд розглядає питання співмірності витрат. Аналогічний правовий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 9901/350/18 (Провадження № 11-1465заі18).

Також, суд зазначає, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така позиція є усталеною і підтверджується постановами Верховного Суду, наприклад від 01.09.2021р. у справі №178/1522/18, від 10.11.2021р. у справі №329/766/18, від 23.12.2021р. у справі № 923/560/17, від 28.09.2021р. у справі №160/12268/19, від 04 грудня 2023 року справа №420/329/21.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано наступні документи: (1) копія договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024р., укладеного між Адвокатським бюро «Єрьоменко та партнери» та Позивачем; (2) копія додаткової угоди № 1 від 02.08.2024р. до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024р.; (3) копія акту наданих послуг № 1 від 15.08.2024р. до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 02/08/24 від 02.08.2024р.; (4) копія рахунку-фактури № ПД-02/08/24 від 02.08.2024р.; (5) оригінал ордеру на надання правничої (правової) допомоги, серія ВА, № 1087779 від 15.08.2024р.; (6) копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (серія КР № 000010).

Як вже зазначалось, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, тобто відповідача.

Відповідачем не було надано суду апеляційної інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також не вчинено дій по доведенню не співмірності витрат, заявлених позивачем до відшкодування.

Проте, як зазначалось, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Колегія суддів враховує, що представник позивача не приймав участь у розгляді справи, дана справа є нескладною, представником відповідача в межах розгляду справи в суді першої інстанції було здійснено дії щодо складання відзиву, тому розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним з категорією даної справи, не відповідають характеру спірних правовідносин та предмету доказування у даній справі незначної складності, отже підлягають зменшенню.

Отже, сума підтверджених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, згідно вищевказаним доказам, складає - 1000 грн.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 09 травня 2024 року в адміністративній справі №340/1286/24 - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 1000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко