Справа № 754/266/25
Суддя: Зотько Т. А.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/83/25
Справа №754/266/25
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови. Вимоги обґрунтовані тим, що 23.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ухвалено постанову № 558 від 23.12.2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25 500 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що позивач 04.11.2024 року об 08 год. 30 хв. не прибув за викликом відповідача, зазначений у повістці від 24.10.2024 року, яку не забрав з поштового відділення (повернута за закінченням терміну зберігання), чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487. Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, з огляду на те, що у порушення вимог ст. 283 КУпАП, в оскаржуваній постанові зазначені неправдиві дані, а саме вказано, що позивач не забрав повістку від 24.10.2024 року з поштового відділення (повернута за закінченням терміну зберігання). Проте вказане не відповідає дійсності. Повістка № ВИ-46030 від 24.10.2024 року на ім`я позивача була направлена цінним листом з описом вкладення 26.10.2024 року (номер відправлення 770). Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за номером 770, позивач особисто отримав зазначену повістку 26.10.2024 року, про що свідчить його особистий підпис з відповідною поміткою про вручення особисто. Крім того, на офіційному сайті Укрпошти за номером відправлення 770 також міститься інформація що відправлення вручене особисто 26.10.2024 року. Статтею 283 КУпАП, крім іншого передбачено, що постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи. Враховуючи, що у постанові зазначений неправдивий опис обставин, то вказане є самостійною правовою підставою для скасування такої постанови, оскільки вона є такою, що винесена з порушенням вимог закону. По-друге, повістка № ВИ-46030 від 24.10.2024 року та оскаржувана постанова № 558 від 23.12.2024 року містять інформацію проте що вони підписані начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. Проте підписи на повістці та постанові є вочевидь різними тобто вони підписані не однією особою та свідчать проте, що як мінімум один з цих документів був підписаний невстановленою особою, яка згідно із законом не мала права підписувати повістку та/або постанову, оскільки такий обов`язок покладається виключно на відповідача. Окрім того, зі змісту повістки № ВИ-46030 від 24.10.2024 року вбачається, що позивач викликається до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби. Проте відповідно до даних військово-облікового документу Позивача №7 та даних з «Резерв+», останній пройшов медичний огляд і згідно з рішенням військово-лікарської комісії (результати медичного огляду) від 09.09.2024 року придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. У військово-обліковому документі значено, що позивач підлягає повторному медичному огляду лише 09.09.2024 року. У відповідності до абзацу 2 та 4 п. 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію. У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік. Отже вимога відповідача прибути для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби є незаконною та необґрунтованою, оскільки позивач вже пройшов ВЛК з визначенням придатності до військової служби та підлягає повторному медичному огляду лише 09.09.2024 року. Також, позивачу є незрозумілою та необґрунтованою мотивація відповідача з приводу того, чому саме до позивача було застосовано максимальний розмір штрафу, передбачений санкцією ч. 3 ст. 210-1, хоча позивач раніше за подібними стаття до адміністративної відповідальності не притягувався, дані уточнив вчасно, а також вчасно пройшов військово-лікарську комісію. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2025 року було відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Від представника позивача - адвоката Синчанського С.О. надійшла заява з доданими до неї військово-обліковим документом, військово-обліковим документом з «Резерв+».

Від представника відповідача - Нестеришин Я.С. на електронну пошту суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечують проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що поштовим відправлення №770 від 26.10.2024 року позивачу на його зареєстровану адресу місця проживання по АДРЕСА_1 була направлена повістка №ВИ-46030 від 24.10.2024 року про його виклик до відповідача на 04.11.2024 о 08.30 год. для проходження медичного огляду для встановлення придатності до військової служби. Вказане поштове відправлення із повісткою позивач отримав 26.10.2024 року, про що позивач вказує у позові. Однак, 04.11.2024 року позивач до відповідача не прибув, про причини і підстави неприбуття відповідача не повідомив. Протиправність оскаржуваної постанови №558 від 23.12.2024, на думку позивача, полягає в тому, що позивач: пройшов медичний огляд та постановою ВЛК від 09.09.2024 визнаний придатним до військової служби в частинах забезпечення, ТЦК, НЦ; у Постанові зазначено, що позивач не отримував повістку, хоча повістку позивач отримав; повістка чи постанова підписані не начальником відповідача. Дійсно, у протоколі та постанові вказано, що позивач повістку не отримав. Однак, факт отримання повістки підтверджується самим позивачем і про це позивач прямо й однозначно вказує у позові. Відповідач акцентує увагу на тому, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності не за отримання чи неотримання повістки, не за проходження чи не проходження ВЛК, а за нез`явлення за викликом по повістці. Також відповідач зазначає, що чинним законодавством військовозобов`язаному не надано право вибору з`являтися чи не з`являтися за отриманою повісткою. Так само законодавство не наділяє військовозобов`язаного правом надання оцінки доцільності чи недоцільності виклику його до територіального центру комплектування - законодавство встановлена імперативна норма - з`являтися за викликом. Відповідач зазначає, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем було дотримано усі вимоги законодавства, доказів протиправних дій відповідача позивачем не надано. Оскаржувана постанова, як зазначено в тесті самої Постанови, ухвалена начальником відповідача, що відповідає вимогам закону. При ухваленні постанови начальником відповідача враховані усі наявні матеріали справи, а саме: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Враховуючи, що позивач повістку отримав, позивач вважається оповіщеним належним чином. Тому позивачем вимоги законодавства про мобілізацію щодо з`явлення до відповідача за направленою повісткою, не дотримані.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 23.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ухвалено постанову № 558 від 23.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 25 500 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 04.11.2024 року об 08 год. 30 хв. не прибув за викликом відповідача, зазначений у повістці від 24.10.2024 року, яку не забрав з поштового відділення (повернута за закінченням терміну зберігання), чим порушив вимоги ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 та абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ № 1487.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню, з огляду на те, що у порушення вимог ст. 283 КУпАП, в оскаржуваній постанові зазначені неправдиві дані, а відтак постанова відповідача підлягає скасуванню.

У силу вимог передбачених ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно зі ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Абзацами 19-21 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560: повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Так, у протоколі та постанові № 558 від 23.12.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначений у повістці від 24.10.2024 року не забрав з поштового відділення (повернута за закінченням терміну зберігання).

Разом з тим, факт отримання повістки підтверджується рекомендованим повідомленням з відміткою про отримання 26.10.2024 року позивачем, що підтверджується матеріалами справи.

Однак на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 04.11.2024 о 08.30 год. для проходження медичного огляду для встановлення придатності до військової служби ОСОБА_1 не прибув.

Із доданих до метеріалів справи стороною позивача документів, а саме військово-облікового документу №7 вбачається, що ОСОБА_1 взято на військовий облік 16.12.2024 року, а з військово-облікового документу «Резерв+» сформованого 23.12.2024 року вбачається, що 16.12.2024 - дата уточнення даних ОСОБА_1 ..

Таким чином, проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, отримавши особисто повістку з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 04.11.2024 о 08.30 год. для проходження медичного огляду для встановлення придатності до військової служби, у визначену дату та час не прибув.

Зазначення в постанові про те, що позивач не забрав з поштового відділення (повернута за закінченням терміну зберігання) вищевказану повістку, не спростовує порушення ним вимог частини 1 статті 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначений у постанові № 558 від 23.12.2024 року.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

А відтак притягнення до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП відбувається саме територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Отже, ухвалення постанови про адміністративне правопорушення від 23.12.2024 передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відбувалось відповідно до вимог діючого законодавства, а тому у позові ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121,123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.210-1, 245, 251, 268, 280 КУпАП, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду виготовлено 27.03.2025.

Суддя: Т.А.Зотько