Справа № 944/6628/24
Суддя: Поворозник Д. Б.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/6628/24
Провадження №2-а/944/38/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

27 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №3483931 від 15 листопада 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

В обґрунтування позову покликається на те, що 15 листопада 2024 року він керував транспортним засобом марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пл.Двірцева в м.Львові, та під час руху був зупинений працівником поліції. Під час розмови поліцейський повідомив, що він порушив правила дорожнього руху, а саме вимоги знаку «Зупинка заборонена». Коли він заперечив порушення правил зупинки, поліцейський звинуватив його в керуванні транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки. Дане твердження він також заперечив, однак поліцейський виніс постанову та притягнув до адміністративної відповідальності. Дану постанову вважає протиправною, оскільки поліцейський незаконно притягнув його до відповідальності, не маючи жодних доказів порушення правил дорожнього руху. Поліцейський не відібрав письмових пояснень та не надав жодних доказів, зокрема фото-та відефіксації фіксації події. Вважає, що за відсутності доказів порушення правил дорожнього руху, постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, оскільки позивач в заяві зазначив неналежного відповідача.

13 січня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та вказав відповідачем у справі Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою судді від 16 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

06 лютого 2025 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідно до матеріалів справи, 15 листопада 2024 року, у м. Львові на пл. Двірцевій 1, близько 15 год 34 хв, в ході виконання службових обов`язків інспекторами Управління був помічений транспортний засіб AUDI A4, номерний знак НОМЕР_1 , який обладнаний засобами пасивної безпеки, яким керував позивач та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 в Правил дорожнього руху України (далі ПДР). Після чого на позивача було винесено постанову за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Інспектор чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР, а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови.

Позивач ОСОБА_1 на розгляд справи не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибула, у відзиві на позовну заяву просила розгляд справи проводити у її відсутності та в позові відмовити.

Враховуючи подану позовну заяву, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що розгляд справи слід провести у відсутності сторін на підставі поданих ними доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановив суд, постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3483931 від 15 листопада 2024 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Як вбачається із змісту цієї постанови, підставою накладення адміністративного стягнення було те, що 15 листопада 2024 року, близько 15 години 34 хв., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки AUDI A4 номерний знак НОМЕР_1 , на пл.Двірцева в м.Львові та не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3в ПДР, а саме порушив правила користування ременем безпеки; та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Пункт 2.3 (в) Правил дорожнього руху України передбачає, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Відповідно до положень ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно із 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною лише у випадку її винесення уповноваженим законом органом (посадовою особою) на підставах і в порядку, встановлених законодавством, з умови підтвердження факту вчинення особою правопорушення належними, допустимими та достатніми доками.

Такий обов`язок органів (посадових осіб) Національної поліції, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, кореспондується з їх обов`язками як суб`єктів владних повноважень дотримуватись при прийнятті рішень критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Також відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак всупереч вимогам наведених норм відповідач не надав жодних доказів, передбачених ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, які б підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1 15 листопада 2024 року керував транспортним засобом марки «AUDI», державний номерний знак НОМЕР_1 , на пл.Двірцева в м. Львові з непристебнутим ременем безпеки, зокрема фото-чи відеозаписів, пояснень свідків, працівниками поліції суду не надано. В самій постанові також не вказано про наявність будь-яких додатків до неї.

Також слід зазначити, що відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б належним чином підтвердили факт порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та, відповідно, вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржена постанова від ЕНА №3483931 від 15 листопада 2024 року є необґрунтованою та протиправною, а тому її слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Також згідно з банківською квитанцією від 10 січня 2025 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 605 гривень 60 копійок, тобто в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу,стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, зважаючи, що суд ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області на його користь слід стягнути судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Керуючись, ст. ст. 122, 245, 247, 252, 268, 287-289 КУпАП, ст. ст. 5, 9, 10, 118-123, 246-248, 272, 286 КАС України суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 15 листопада 2024 року сері ЕНА № 3483931, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати із сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

Відповідач Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, , юридична адреса: м. Львів, вул.Перфецького, 19.

Суддя Д.Б.Поворозник