Справа № 140/636/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в задоволенні клопотання про закриття провадження

27 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/636/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ковельська міська рада, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ковельська міська рада, ОСОБА_2 про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки площею 0,0411 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :41:001:0016; зобов`язання відповідача скасувати запис в Державному земельному кадастрі та поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0411 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :41:001:0016.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

25.02.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву. Також відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі на підставі підпункту 1 частини першої статті 238 КАС України, яке обґрунтоване тим, що звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду з даним позовом обумовлено тим, що реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :41:001:0016 в Державному земельному кадастрі перешкоджає розроблення ним документації із землеустрою з метою внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру та оформлення права власності на земельну ділянку, а отже має місце приватноправовий інтерес, на захист якого він звернувся до суду з вимогою про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :41:001:0016, а тому вважає, що дана справа підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

28.02.2025 представник позивача подала заперечення на клопотання про закриття провадження у справі, в яких зазначила, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини третьої статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Таким чином, розгляд клопотання відповідача проведено за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у даній справі належить відмовити з наступних мотивів та підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06.04.2012 у справі №0306/999/2011 (провадження №2/0306/8/2012) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності задоволено частково: виділено в натурі у власність ОСОБА_1 його частку із спільної часткової власності в будинковолодінні, що знаходиться по АДРЕСА_1 , зокрема: хлів "б", площею 19,8 кв.м.; виділено в натурі у власність ОСОБА_2 її частку із спільної часткової власності в будинковолодінні, що знаходиться по АДРЕСА_1 , зокрема, хлів Б-1", площею 16,2 кв.м. (а.с. 41-43).

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30.01.2013 у справі №0306/999/2011 (провадження №2/0306/8/2012) заяву ОСОБА_1 про виправлення описок в судовому рішенні задоволено; у всіх реченнях рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2012 в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності замінити слова "хлів "б", площею 19,8 кв.м." на слова "хлів "Б-1", площею 19,8 кв.м.", а слова "хлів "Б-1", площею 16,2 кв.м." - замінити на слова "хлів "б", площею 22,5 кв.м." (а.с. 44).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2015 у справі №0306/5331/2012 (провадження №2/159/119/15) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ковельської міської Ради, управління Держземагенства у Ковельському районі про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, яке набрало законної сили 21.04.2015, встановлено, що рішенням Ковельської міської ради від 23.02.2012 було передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 411 кв. метрів по АДРЕСА_1 і нею було подано заяву про виготовлення технічної документації по виготовленню державного акту на право власності на згадану земельну ділянку. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №251924, виданого 21.04.2012, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 411 кв. метрів, розташованої в АДРЕСА_1 . Також в ході судового розгляду справи було встановлено, що на земельній ділянці, яка перебуває у власності ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №251924 площею 411 кв. метрів знаходиться господарське приміщення позначене, як Б-1, яке відповідно до рішення Ковельського міськрайонного суду від 06.04.2012 та ухвали Ковельського міськрайонного суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинковолодіння в натурі з виділенням частки із спільної часткової власності виділене ОСОБА_1 , а господарське приміщеня, яке позначене "хлів"б" належить ОСОБА_2 і розміщене на території земельної ділянки, якою в даний час користується позивач. Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 довів факт, що господарське приміщення - хлів "Б - 1" площею 19,8 кв. метрів в результаті приватизації ОСОБА_2 земельної ділянки площею 411 кв. метрів розміщується на цій земельній ділянці, а хлів "б", що належить ОСОБА_2 розміщується на земельній ділянці, якою користується позивач, і яку він бажає приватизувати, але у зв`язку з невідповідністю наявних правовстановлюючих документів на господарські споруди згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 30.01.2013 № 0306/999/2011 ВРФ ДП "Центр ДЗК" не може виготовити технічну документацію на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , при цьому суд дійшов висновку, що перебування частини земельної ділянки, на якій розміщене господарське приміщення ОСОБА_1 у приватній власності ОСОБА_2 , створює перешкоди для власника цього приміщення у користуванні цим приміщенням.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2015 у справі №0306/5331/2012 (провадження №2/159/119/15) позов задоволено частково, зокрема, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №251924, який виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0411 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01300 (а.с.7-9).

Також рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2015 у справі №159/4617/14-ц (провадження № 8/159/8/15), яке набрало законної сили 30.06.2015, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ковельської міської ради про визнання рішення Ковельської міської ради про надання земельної ділянки у власність недійсним та визнання права користування земельною ділянкою задоволено частково, зокрема, визнано недійсним рішення Ковельської міської ради №19/18 від 23.02.2012 в частині надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 411 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав від 12.12.2024 №407832685 (а.с.12), 10.12.2024 державним реєстратором виконавчого комітету Ковельської міської ради проведено державну реєстрацію припинення речового права (права власності) за ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0411 га, кадастровий номер :41:001:0016; підстава: рішення суду, серія та номер: №2/159/119/15, виданий 03.04.2015, Ковельський міськрайонний суд Волинської області; рішення суду, серія та номер: №8/159/8/15, виданий 19.06.2015, Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Однак на даний час у Державному земельному кадастрі містяться відомості про державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0411 га, кадастровий номер :41:001:0016, про що свідчить витяг Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-24 від 18.12.2024 (а.с.14-19). При цьому позивач вказує, що вказана обставина унеможливлює розробку ним документації із землеустрою та перешкоджає подальшій реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі.

17.12.2024 представник позивача - адвокат Клімук Н. А. звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області з адвокатським запитом, в якому просила скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,0411 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, кадастровий номер :41:001:0016, до якого долучила, в тому числі рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2015 у справі №0306/5331/2012 та від 19.06.2015 у справі №159/4617/14-ц.

Листом від 24.12.2024 №29-3-0.2-5282/2-24 відповідач повідомив, що у запиті не зазначено підстави скасування державної реєстрації земельної ділянки, які встановлені частиною 10 статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр»; одночасно проінформовано, що технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку та/або помилка, що виникла у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки з порушенням вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051, виправляється у відповідності до пунктів 156-1, 156-2 цього Порядку (а.с. 13).

Перевірюючи наявність підстав для закриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За наведеним у пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначенням суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг

Статтею 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

З вищенаведеного констатується, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Водночас помилковим є поширення юрисдикції адміністративних судів на всі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно - правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило майнового, приватного права чи інтересу. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Спірні у справі, що розглядається, правовідносини врегульовані, зокрема, Законом України «Про Державний земельний кадастр», згідно з нормами статті 1 якого державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Частинами першою, другою статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинам першою та четвертою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Статтею 16 вищевказаного Закону встановлено, що земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Суд зазначає, що за змістом частини першої, частин дев`ятої, десятої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 Земельного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до пункту 1 цього Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні; веде поземельні книги та видає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки; розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункти 47, 48 50 пункту 4 Положення).

Тож державна реєстрація земельної ділянки шляхом внесення до Державного земельного кадастру передбачених законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера є результатом реалізації органами Держгеокадастру належних їм контрольних функцій у сфері управлінської діяльності.

Зміст вищенаведених норм також засвідчує, що державна реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі не є тотожним поняттю «державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вжитому у пункті 1 статті 1 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Така правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 640/10412/21.

Прийняття рішення щодо державної реєстрації земельної ділянки або відмови у здійсненні такої реєстрації саме собою не породжує виникнення жодних речових прав на цю земельну ділянку (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі № 817/154/18).

Верховний Суд у постанові від 20.05.2022 у справі № 802/1840/18-а сформував схожий висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах про те, що дії стосовно державної реєстрації земельної ділянки спрямовані для визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та не стосуються реєстрації речових прав на неї.

Суд зауважує, що адміністративні суди розглядають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору (постанова Верховного Суду від 11.03.2024 у справі № 480/749/23)

За змістом частини десятої статті 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі:

поділу чи об`єднання земельних ділянок;

якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника;

ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Суд звертає увагу на те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.04.2015 у справі №0306/5331/2012 (провадження №2/159/119/15), яке набрало законної сили, визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №251924, який виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0411 гектарів, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01300 (а.с.7-9).

Також рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19.06.2015 у справі №159/4617/14-ц (провадження № 8/159/8/15), яке набрало законної сили визнано недійсним рішення Ковельської міської ради №19/18 від 23.02.2012 в частині надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки площею 411 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 10-11).

Станом на момент звернення позивача із цим позовом до суду, державну реєстрацію речового права на земельну ділянку із кадастровим номером площею 0,0411 га, кадастровий номер :41:001:0016 за ОСОБА_2 припинено (а.с.12).

З огляду на наведене суд дійшов висновку, цей спір повинен розглядатися в порядку адміністративного судочинства, оскільки відсутній спір про право, а відповідач у спірних правовідносинах реалізував наявні у нього за законом контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду, тому у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтями 238, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Ковельська міська рада, ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя О. О. Андрусенко