Справа № 160/2814/24
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2025 року м.Дніпросправа № 160/2814/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 160/2814/24 (суддя Калугіна Н.Є., справа розглядалася в порядку письмового провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) було задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обмеження ОСОБА_1 розміру пенсії з 01.02.2024, після перерахунку на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі №160/20420/23;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2024 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", що встановлена на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 160/20420/23.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 06.04.2024.

09 січня 2025 року до суду першої інстанції надійшла заява позивача, в якій заявник просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в порядку ст.383 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року в задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України, відмовлено.

З ухвалою суду першої інстанції не погодився позивач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, позивача просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою задовольнити його заяву про визнання дій ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та відновити нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним значенням згідно рішення суду у справі 160/2814/24.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не врахував, що права позивача протиправними діями відповідача порушено. Обмеження пенсії суперечить рішенню суду, яке мав обов`язок виконати відповідач. Позивач, зокрема, просив врахувати позицію Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, викладеному на окремому аркуші, що долучено до письмових пояснень, та правові позиції Верховного Суду у справах № 200/116/25 та № 440/534/25.

Відповідач своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.ст.311, 312 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Порядок розгляду питань, пов`язаних із визнанням протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду регулює стаття 383 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Положеннями КАС України встановлено чіткий порядок виконання судових рішень в адміністративних справах, та визначено певну послідовність дій, котрі необхідно вчинити з метою зобов`язання відповідача (суб`єкта владних повноважень) належним чином виконати рішення суду.

Приписами ст. ст. 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Відтак, у разі невиконання судового рішення та/або неналежного його виконання, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, у відповідності до КАС України. Невиконання судового рішення та/або його не належне виконання не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 у справі №806/2143/15.

За твердженнями позивача, відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача максимальним розміром, всупереч рішенню Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 160/2814/24, яким було зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити пенсію позивачу без обмеження максимальним розміром.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі №160/2814/24 встановлено право позивача на отримання пенсії без обмеження максимальним розміром. Судом, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з 01.02.2024 без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум та з урахуванням щомісячної доплати в розмірі 2000 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 "Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб", що встановлена на підставі рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 у справі № 160/20420/23.

Предметом розгляду справи № 160/2814/24 були дії/бездіяльність відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу пенсії без обмеження її максимальним розміром, відповідно до ст. 43 Закону №2262-XII.

Разом з тим, як встановив суд, обмеження пенсії позивача з 01.01.2025 відбулося на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану".

Так, вказаною постановою КМУ встановлено, зокрема, що 1. Установити, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України: «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України» (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;

до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.

Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто, дії відповідача, що полягають у обмеженні розміру пенсії позивача, пов`язані із виконанням постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", а не з виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 у справі № 160/2814/24 в частині виплати позивачу пенсії без обмеження максимальним розміром.

Дана постанова КМУ №1 обумовлює зміну правового регулювання спірних правовідносин, оцінка яким надавалася судом при ухваленні рішення у справі №160/2814/24.

Колегія суддів погоджується із висновками суду, що у спірному випадку наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, що виключає можливість застосування спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви позивача, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на ухвали Верховного Суду у справах № 200/116/25 та № 440/534/25, оскільки даними ухвалами вирішувалися процесуальні питання стосовно прийняття до розгляду справи як зразкової, а не висловлювалася правова позиція щодо застосування судами певних нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини.

Також не надається судом оцінка позиції Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, викладеної на окремому аркуші, що долучено до письмових пояснень позивача, оскільки можливість застосування такої позиції має відображатися у судовому рішенні, прийнятому за наслідками розгляду спору в частині правомірності застосування ГУ ПФУ положень постанови Кабінету Міністрів України від 3 січня 2025 року №1 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану", що не є предметом розгляду у даній справі.

В даному випадку оскаржена ухвала прийнята судом першої інстанції у відповідності до норм КАС України, підстави для її скасування або зміни відсутні, доводи апеляційної скарги позивача висновків суду не спростовують, з огляду на що, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі № 160/2814/24 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак