Справа № 521/2481/25
Суддя: Ганошенко С. А.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/2481/25
Провадження № 2-а/521/74/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ганошенка С.А.,

при секретарі судового засідання Довгань Ж.А.,

за участі представників:

від позивача адвокат Слаблюк В.М.

від відповідача Нагнибіда О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Слаблюка В.М. звернувся через підсистему «Електронний суд» 17.02.2025 року з позовом до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 18.02.2025 року вказаний адміністративний позов залишено без руху, надано час на усунення недоліків.

20.02.2025 року від представника позивача адвоката Слаблюка В.М. надійшов уточнений адміністративний позов, який переданий на розгляд судді 24.02.2025 року.

Ухвалою суду від 24.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 05.02.2025 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Грибенюком Є.І. була винесена Постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4010719, якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 05.02.2025 року в м. Одеса, вул. Розумовська 30, водій, керуючи транспортним засобом по вулиці Розумовська біля будинку номер 31 в м. Одеса здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3. здійснивши поворот ліворуч до будинку номер 30 по вулиці Розумовська, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Малиновським районним судом м. Одеси від 16.10.2024 року (дата набрання законної сили 29.10.2024 року) за справою № 521/10272/24, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідачем зазначено, що позивач був позбавлений права на керування транспортними засобами рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 року (дата набрання законної сили 29.10.2024 року) за справою № 521/10272/24, однак вказане рішення не долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.

На думку позивача зазначена постанова є протиправною та підлягає скасуванню, виходячи з наступного: в матеріалах справи відсутні докази, що 05.02.2025 року о 13:30:27 позивач рухався за кермом транспортного засобу MERCEDES-BENZ VANEO д.н.з. НОМЕР_1 в м. Одеса по вул. Розумовська, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, у зв`язку з чим просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4. ст. 126 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення та стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області судові витрати у розмірі 30 605,60 грн.

13.03.2025 року на адресу суду надійшла заява про поновлення строку подання відзиву на позов та відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення. З наступних підстав, 05.02.2025 року під час виконання службових обов`язків, інспектором 1-го взводу 2- ої роти 1 -го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції Грибенюком Євгенієм, приблизно о 13 год. 30 хв. за адресою: м. Одеса, вул. Розумовська, 30, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» був зупинений транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням, як пізніше стало відомо, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керуючи транспортним засобом по вулиці Розумовська біля будинку №31 в м. Одеса, здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, здійснивши поворот ліворуч до будинку №30 по вулиці Розумовська, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР України). Поліцейські відреагували на дане правопорушення, зупинили транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», представились та пояснили суть скоєного правопорушення. Звертають увагу суду, що з 10:18 сек. відеозапису з портативного відеореєстратору поліцейських вбачається, що в момент підходу працівників поліції до водійського сидіння MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом знаходився саме ОСОБА_1 . Крім того, під час спілкування працівників поліції з Позивачем, останній не заперечує, що саме він керував вищезазначеним автомобілем. На вимогу пред`явити документи, визначені в п. 2.1 ПДР України, Позивач надав посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 . Інспектор перевірив інформацію в базі Інформаційно-телекомунікаційні системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та через офіційний сайт «Єдиний державний реєстр судових рішень», де зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 05.02.2025 року позбавлений права керування транспортним засобом терміном 1 рік, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 року у справі № 521/10272/24. Інспектор з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, об`єктивно встановив чи вчинено гр. ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним, засобом будучи позбавленим такого права. У зв`язку з тим, що інспектором було встановлено причетність громадянина ОСОБА_1 до вчинення одразу двох адміністративних правопорушень:

1) за ч. 1 ст. 122 КУпАП - здійснення перетину подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3 - відповідальність за яке передбачена у виді штрафу у розмірі 340 грн.;

2) за ч. 4 ст. 126 КУпАП - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - відповідальність за яке передбачена у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.

Доказами вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, зокрема передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП є постанова Малиновського районного суду міста Одеси від 16.10.2024 року по справі № 521/10272/24 (номер провадження 3/521/6497/24), якою громадянина ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Отже, на момент складання постанови серії ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року, застосовано відносно Позивача постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 року у справі № 521/10272/24, стягнення за якою не вичерпало строк своєї дії.

Щодо законності зупинки транспортного засобу позивача. У відповідності до встановленої події - транспортний засіб «MERCEDESBENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 було зупинено інспектором поліції, у зв`язку з тим, що він здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3. Під час дослідження матеріалів справи, вказане твердження відповідача знайшло своє підтвердження.

Щодо зазначених доказів в оскаржуваній постанові. В оскаржуваній постанові у графі № 7 «До постанови додаються» зазначено технічний пристрій, за допомогою якого здійснювалась фіксація даної події, а саме «ПВР 471510 та 475795». У зв`язку з чим, постанова серії ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства.

Щодо твердження Позивача про неправомірність пред`явлення вимоги інспектором документів згідно п. 2.1 ПДР у водія. Відповідно до п.п. «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1 ПДР України. Водночас, на думку скаржника, він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною. Такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів, не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Зазначені вище норми ПДР визначають безумовний обов`язок водія при керуванні транспортним засобом мати при собі та на вимогу поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та страховий поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ. А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язанні пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб. Окрім того, відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року по справі № 524/126/17. вирішуючи питання про обгрунтованість касаційної скарги, суд касаційної інстанції виходить з такого. Колегія суддів констатує, що доводи позивача, стосовно необгрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення зазначеного правопорушення, спростовуються матеріалами справи. Так судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення від 04 січня 2017 року складена з огляду на відсутність у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цей факт не заперечувався самим позивачем та підтверджується матеріалами справи. Верховний Суд наголошує, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка») кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Доводи позивача, про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити документ на транспортний засіб, Верховний Суд до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Будь-яких інших обгрунтованих доказів, щодо незаконності дій відповідача та скасування постанови від 04 січня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення судами не встановлено. Відповідно, враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо заявленої правової допомоги. Позивачем надано лише договір про надання правової допомоги від 13.02.2025 року №13.02, де зазначається сума за надані послуги, яка складає 30 000 грн. До позовної заяви не надається жодного Акту приймання-передачі виконаних робіт, квитанції про здійснення оплати за даним договором та інших документів, які аргументують розмір витрат на надання професійної правничої допомоги. Крім того, відповідач наголошував, що дана справа є незначної складності, а тому не потребує необхідності тривалого погодження правої позиції та роз`яснення перспектив судового розгляду, таким чином, розмір, заявлений позивачем до відшкодування за надання такої послуги, є необґрунтованим та безпідставним.

25.03.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником позивача надані додаткові письмові пояснення, відповідно до яких, вважає, що відповідачем порушено строк для подачі відзиву не заявляючи при цьому клопотання про поновлення пропущених строків та не наводячи поважні причини пропуску такого строку. Оскільки відзив на позовну заяву було подано з пропуском строку, встановленого судом, і відповідач не заявляє клопотання про його поновлення, просять суд прийняти це до уваги та розглядати справу за матеріалами, поданими до суду без процесуальних порушень.

З огляду на ч. 5 ст. 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Тому суд вважає за необхідне строк на подання відзиву відповідачем поновити, а отже таке клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню.

В судове засідання 25.03.205 року з`явились: представник позивача адвокат Слаблюк В.М., представник відповідача Нагнибіда О.М.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити та скасувати постанову ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 з підстав викладених в позові та письмових додаткових поясненнях.

Представник відповідача Нагнибіда О.М. просив залишити позов без задоволення з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення представників, з`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до постанови серії ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_1 05.02.2025 року в м. Одеса, вул. Розумовська 30, керуючи транспортним засобом по вулиці Розумовська біля будинку номер 31 в м. Одеса здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3. здійснивши поворот ліворуч до будинку номер 30 по вулиці Розумовська, будучи позбавленим права керування транспортними засобами Малиновським районним судом м. Одеса від 16.10.2024 року за справою № 521/10272/24, чим порушив п. 2.1.а ПДР керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами (а.с. 6, 40-41).

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 16.10.2024 року (справа № 521/10272/24) ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік (а.с. 81-82).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію"визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року по справі №742/2298/17, який відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, суд враховує при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Згідно з положеннями ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частини 1 та 2 ст.222 КУпАП).

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Посилання представника відповідача щодо надіслання відповідачем відзиву на позовну заяву з пропуском строку та не надання клопотання про його поновлення, не відповідає дійсності, оскільки 13.03.2025 року на адресу суду надійшла заява відповідача про поновлення строку подання відзиву на позов (а.с.57-59).

Як встановлено, постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 16.10.2024 року (справа № 521/10272/24) ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вказана постанова Малиновського районного суду м. Одеси не оскаржувала ОСОБА_1 та не була скасована.

Оскаржувана постанова серії ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, була складена відносно ОСОБА_1 05.02.2025 року, тобто в межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами.

Статтею 294 КУпАП закріплено, що постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Разом з тим, на вказану постанову Малиновського районного суду м. Одеса від 16.10.2024 року (справа № 521/10272/24) до Одеського апеляційного суду апеляційна скарга не подавалася взагалі.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Законом України "Про Національну поліцію"та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відео реєстратори.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП, є відеозапис порушення з нагрудної камери поліцейського.

Судом досліджено відеозапис з метою всебічного та об`єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, який знаходиться в матеріалах цієї адміністративної справи, записаний на dvd-диску, на якому зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, з якого чітко вбачаться, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , 05.02.2025 року по вулиці Розумовська біля будинку №31 в м. Одеса, здійснив перетин подвійної суцільної лінії дорожньої розмітки 1.3, здійснивши поворот ліворуч до будинку №30 по вулиці Розумовська, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України. Поліцейські відреагували на дане правопорушення, зупинили транспортний засіб «MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», представились та пояснили суть скоєного правопорушення. З 10:18 сек. відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейських вбачається, що в момент підходу працівників поліції до водійського сидіння «MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом знаходився саме ОСОБА_1 , останній і не заперечував, що саме він керував вищезазначеним автомобілем та здійснив заборонений маневр, оскільки поспішав. На вимогу пред`явити документи визначені в п. 2.1 ПДР України, позивач надав посвідчення учасника бойових дій № НОМЕР_2 . Інспектор перевірив інформацію в базі Інформаційно-телекомунікаційні системи «Інформаційний портал Національної поліції України» та через офіційний сайт «Єдиний державний реєстр судових рішень», де зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 05.02.2025 року позбавлений права керування транспортним засобом терміном 1 рік, постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2024 року у справі № 521/10272/24.

Також, ОСОБА_1 спочатку зазначав, що його водійське посвідчення знаходиться в іншому пенсійному посвідченні з метою введення в оману працівників поліції, а вже потім визнав факт його вилучення, зазначив, що не знав про наявність постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не отримував таку постанову, не знав про те, що він був позбавлений водійських прав.

Проте, вказане спростовується наявною в матеріалах справи постановою Малиновського районного суду м. Одеса від 16.10.2024 року (справа № 521/10272/24), якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.02.2020 по справі№524/9716/16-а, від 26.04.2018 по справі №202/2862/17, від 26.04.2018 по справі №200/5590/17, від 20.12.2019 по справі №191/1060/17, від 13.02.2020 по справі №524/9716/16-а.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки. Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Враховуючи вказане вище, суд приймає вказаний відеозапис подій в якості належного доказу, з досліджених доказів у їх сукупності, а також з урахуванням суперечливих пояснень самого ОСОБА_1 на ньому, судом встановлено, що адміністративне правопорушення мало місце, ОСОБА_1 05.02.2025 року по вулиці Розумовська біля будинку №31 в м. Одеса керував транспортним засобом «MERCEDES-BENZ VANEO», номерний знак НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1а ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Суд дійшов висновку, що інспектор поліції правомірно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, зміст якої не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а відтак у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення прийнята у відповідності до вимог чинного законодавства, а підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 242, 244, 245, 250, 293, 295 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Одеській області про скасування постанови ЕНА № 4010719 від 05.02.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 26.03.2025 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО