Справа № 337/8/25
Суддя: Кучерук І. Г.
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЄУН №337/8/25
Провадження №2а/337/9/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя

в складі: головуючого судді Кучерука І.Г.

з участю секретаря Нетяги М.І.

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Представниця позивача ОСОБА_1 - адвокат Сімонець Є.О. звернулася до суду із позовом у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову №494-24п про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2024 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП, а справу закрити.

Позивач покликається на те, що 06.12.2024 року постановою №494-24п про накладення адміністративного стягнення було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів.

Позивач вважає постанову такою, то не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення за, відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт його неправомірних дій, а також не підтверджує наявність адміністративного правопорушення.

Із змісту постанови №494-24а про накладення адміністративного стягнення від 06 грудня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 30 серпня 2024 року, відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був викликаний на 08 год. 00 хв. 02 вересня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, із постанови вбачається, що нібито ОСОБА_1 отримав повістку особисто, що підтверджується розпискою №03 МПБ від 30 серпня 2024 року.

Проте, ОСОБА_1 стверджує, що перебуває на військовому обліку, жодних повісток не отримував, тому не знав та не міг знати, що він зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.09.2024 року за повісткою.

В постанові № 494-24п від 06.12.2024 року зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 чим скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Натомість в протоколі № 494/24 від 01.12.2024 року не зазначено за якою самою повісткою та від якої дати ОСОБА_1 не з`явився, не зазначено, хто саме може підтвердити факт вчинення даного правопорушення.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

Будь-яких належних доказів виклику ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи не містять. Натомість ОСОБА_1 стверджує, що він жодних повісток щодо виклику його до ІНФОРМАЦІЯ_2 не отримував, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 01.12.2024 року відмовився від проходження ВЛК, порушивши вимоги абз.4 ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В протоколі №495/24, вказано, що ОСОБА_1 попередньо не притягувався до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.2 ст. 210-1 КУпАП, відповідальність передбачена за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а саме за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

В протоколі не встановлено та нічим не підтверджено притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 210-1 КУпАП. Окрім того, в графі «дані про попереднє притягнення до адміністративної відповідальності (за наявності)» зазначено, що ОСОБА_1 , раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП є повторність.

Враховуючи викладене, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідачем було об`єднано дві справи (протокол №494/24 від 01.12.2024 року, №495/24 від 01.12.2024року) про адміністративне правопорушення в одну і притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідачем при винесені оскаржуваної постанови, не було враховано та не досліджено обставин, які вказують, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 статті 210-1 КУпАП.

Позивач вважає, шо в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. а тому постанова №494-24п є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2025 року позовна заява залишена без руху за відсутністю заяви про поновлення строку звернення до суду.

20.01.2025 року на виконання ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2025 року надійшла заява про поновлення строку оскарження постанови.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2025 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду із адміністративним позовом, та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. Прийнято до розгляду адміністративний позов, відкрито провадження в адміністративній справі призначене судове засідання з викликом сторін.

13.02.2025 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що позовні вимоги не визнає, проти позову заперечує з наступних підстав.

Розгляд справ про адміністративні правопорушення є прямим обов`язком начальника районного територіального центру комплектування і соціальної підтримки та приставка ТВО (тимчасово виконуючий обов?язки) ніяк не обмежує його в виконанні функціональних обов`язків. Тобто твердження позивача, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 не наділений повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення та накладати адміністративні стягнення є безпідставними.

В матеріалах доданих до відзиву знаходиться розписка № 03 МБП отримана 30.08.2024 року підтверджуюча факт отримання повістки Позивачем з його особистим підписом, підтверджуючим отримання повістки, тобто згідно чинного законодавства Позивач вважається належно оповіщеним. Будь яких доказів поважності причин з яких Позивач не зміг з`явитись за викликом 02.09.2024 Він не надав.

Крім того згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 495/24 від 01.12.2024, ОСОБА_1 як військовозобов`язаному, якій згідно інформаційної бази «Оберіг» має статус «підлягає призову» на військову службу під час мобілізації, на особливий період з метою вирішення питання, щодо придатності військовозобов`язаного ОСОБА_1 до проходження військової служби під час мобілізації за рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 видавалось направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, направлення № 830 від 01.12.2024 р.

Під час вручення направлення ОСОБА_1 відмовився від її проходження, за цим фактом був складений АКТ про відмову від проходження медичної комісії військовозобов`язаним, при складанні якого ОСОБА_5 довели вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач стверджує, що в справі про адміністративне порушення відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Доказами вчинення правопорушення згідно матеріалів справи №494/24, 495/24 є: розписка № 03 МБП про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 ; акт про відмову від проходження медичного огляду складений згідно існуючого порядку та підписаний особисто позивачем.

Аналізуючи наявні докази у їх сукупності, вбачаються підстави стверджувати, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП доведена. При застосуванні адміністративного стягнення обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність не встановлені.

Просить суд в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити у повному обсязі.

Представниця позивача надала суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, Позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі.

Представниця відповідача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечує з мотивів викладених у відзиві, просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

У відповідності до вимог ч. 9 ст. 205 КАС України, оскільки всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд розглядає справу у письмовому провадженні.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, та обставини якими обґрунтовуються позиції, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_6 ухвалив Постанову № 494-24п від 06.12.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн.

Відповідно до постанови 30.08.2024 р. ОСОБА_1 , згідно з Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», та ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» був викликаний на 8 год.00 хв. 02.09.2024 р. до ІНФОРМАЦІЯ_2 (за адресою АДРЕСА_1 ). Повістку отримав особисто під підпис 30.08.2024 р. По факту отримання повістки та неявки 02.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно протоколу №494/24 від 01.12.2024 року ОСОБА_1 надавати пояснення відмовився, посилаючись на ст.63 Конституції України. Будь яких доказів причини своєї неявки 02.09.2024 року передбачених законом не надав. В ході розгляду справи було встановлено, що в матеріалах знаходиться розписка №03 МПБ від 30.08.2024 р. з його особистим підписом, підтверджуюча отримання повістки ОСОБА_1 , тобто згідно чинного законодавства ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним. Тобто своїми діями - умисною неявкою 02.09.2024 р. за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 порушив ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Будь яких доказів поважності причин з яких ОСОБА_1 не зміг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за викликом ним надано не було.

Крім того згідно з протоколом про адміністративне правопорушення № 495/24 від 01.12.2024, ОСОБА_1 як військовозобов`язаному, якій згідно інформаційної бази «Оберіг» має статус «підлягає призову» на військову службу під час мобілізації, на особливий період, з метою вирішення питання, щодо придатності військовозобов`язаного ОСОБА_1 до проходження військової служби під час мобілізації за рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 видалось направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, направлення № 830 від 01.12.2024 р. (знаходиться в справі).

Під час вручення направлення ОСОБА_1 відмовився від її проходження, за цім фактом був складений АКТ про відмову від проходження медичної комісії військовозобов`язаним ОСОБА_1 ,( знаходиться в справі) при складанні якого ОСОБА_1 довели вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.3 ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

06.12.2024 року від ОСОБА_1 через його законного представника надійшло клопотання про розгляд справи без його присутності, а також від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. За таких обставин, згідно ст. 268 КУпАП, справу може бути розглянуто за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною другою статті 210-1 КУпАП.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

З аналізу зазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в отриманій повістці та проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154.

Відтак, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки законодавцем наділені повноваженнями розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210-1 КУпАП.

Виходячи з наведеного, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02.09.2024 року, та відмова від проходження військово-лікарської комісії 01.12.2024 року.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до тексту оскаржуваної постанови № 494-24п від 06.12.2024 року, при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 були досліджені: протокол про адміністративне правопорушення №494/24 від 01.12.2024 року; протокол про адміністративне правопорушення №495/24 від 01.12.2024 року; розписка №03 МПБ від 30.08.2024 року; направлення № 830 від 01.12.2024 року; АКТ про відмову від проходження медичної комісії військовозобов`язаним від 01.12.2024 року.

При цьому, суд виходить з того, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався щодо правопорушника в межах протоколів про адміністративне правопорушення, який є підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол про адміністративне правопорушення, як підстава для притягнення особи до відповідальності, та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП), у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст.256 КУпАП.

У протоколі про адміністративне правопорушення №495/24 від 01.12.2024 року вказано, що ОСОБА_1 01.12.2024 року відмовився від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення придатності до військової служби, про що було складено відповідний акт.

Текст протоколу про адміністративне правопорушення №495/24 від 01.12.2024 року містить посилання на те, що ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався.

Також вказано на порушення вимоги абз. 4 ч.1 ст. ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинено правопорушення передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.

Суд відхиляє доводи позивача з приводу того, що він жодних повісток не отримував, тому не знав та не міг знати, що зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 02.09.2024 року за повісткою, так як наданими матеріалами підтверджено отримання позивачем повістки з викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 8 годину 02.09.2024 року, про що свідчить розписка №03 МПБ від 30.08.2024 року.

Факт ухилення від проходження медичного огляду військово-лікарською комісією підтверджено АКТом про відмову від проходження медичної комісії військовозобов`язаним від 01.12.2024 року, який підписаний позивачем.

Щодо тверджень позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Дійсно протокол про адміністративне правопорушення №495/24 від 01.12.2024 року містить, як бланк, друковане посилання на ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, та матеріали справи не містять відомостей і доказів притягнення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення.

Однак судом враховується те, що незважаючи на явну помилку, протокол №495/24 від 01.12.2024 року містить вірну кваліфікацію дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, що передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що і інкримінувалось позивачеві та було предметом розгляду при винесенні оскаржуваної постанови.

Суд зазначає, що будь-які дефекти протоколу не спростовують суті вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд вважає, що відповідачем доведено вчинення позивачем адміністративних правопорушень та наявності складу правопорушень, внаслідок якого позивача притягнуто до відповідальності.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 5 липня 2022 року у справі № 522/3740/20, від 27 вересня 2022 року у справі № 320/1510/20, від 3 жовтня 2022 року у справі № 400/1510/19, від 1 листопада 2022 року у справі № 640/6452/19 та від 18 січня 2023 року у справі №500/26/22.

Крім того Верховний Суд у постанові від 16 березня 2023 року по справі №400/4409/21 зазначив, що визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, яке спрямоване на захист суспільних інтересів, внаслідок застосування судами надмірного формалізму може призвести до таких наслідків, як, зокрема нанесення суттєвої шкоди суспільним інтересам або уникнення правопорушником обов`язку виконувати або дотримуватися законодавства.

З врахуванням встановлених обставин та наведених положень, суд дійшов висновку про те, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення №494-24п від 06.12.2024 року якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 25000 гривень є законною та такою, що не підлягає скасуванню, а отже у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 205, 229, 242-246, 262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання протиправною і скасування постанови №494-24п про адміністративне правопорушення від 06 грудня 2024 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 статті 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя: І.Г.Кучерук