Справа № 157/275/25
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/275/25
Провадження №2-а/157/43/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позов шляхом подання через електронний кабінет позовної заяви, що підписана електронним цифровим підписом його представником адвокатом Наумчуком І.П., повноваження якого підтверджуються ордером серії АС № 1127147 від 13 лютого 2025 року, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить поновити строк на звернення до суду, скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21 січня 2025 року серії № 41 про притягнення його, ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати. В обґрунтування вимог представник позивача зазначає, що оскаржуваною постановою встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних у строк, зазначений у повістці №1603509, о 09 год 00 хв 14 січня 2025 року, а також після неприбуття протягом трьох днів не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, та в подальшому не прибув протягом семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Окрім того, у цій постанові зазначається, що ОСОБА_1 оповіщений належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на уточнену ним адресу місця проживання за №762, однак, конверт із повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 15 січня 2025 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Всупереч нормам КпАП України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , не повідомивши позивача про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, розглянув матеріали справи та притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України без участі останнього, чим було позбавлено позивача прав, передбачених Конституцією України та КпАП України. Окрім того, норми КпАП України зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 Кодексу. У санкціях статей (санкціях частин статей) КпАП України стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. Тобто, КпАП України чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КпАП України, цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано, а призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КпАП України. Враховуючи все вищенаведене, недотримання ІНФОРМАЦІЯ_4 приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.

Ухвалою судді від 19 лютого 2025 року визнано поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду з позовом, поновлено такий строк, позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позов представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 просить у позові відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Згідно з п. 1 ч. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. 16 липня 2024 року ОСОБА_1 уточнив свої персональні дані через Центр надання адміністративних послуг. 01 січня 2025 року через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС «ОБЕРІГ» громадянину ОСОБА_1 оформлено та накладено кваліфікований електронний підпис начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 на повістку №1603509. Дану повістку було направлено засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на зазначену при оновленні даних громадянином ОСОБА_1 адресу місця проживання - АДРЕСА_1 . Згідно з повісткою №1603509 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_1 , мав з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 для уточнення даних о 09 год 00 хв 14 січня 2025 року. Проте, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений в повістці №1603509 о 09 год. 00 хв. 14.01.2025. Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 23 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій, визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка). У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів. Однак, до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом трьох діб від визначених у повістці №1603509 дати та часу не надійшло жодних документів, що підтверджували б унеможливлення прибуття громадянина ОСОБА_1 до вказаного вище ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в подальшому громадянин ОСОБА_1 не прибув до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, що не перевищує сім календарних днів від дати та часу, визначених у повістці. Конверт із повісткою №1603509, відправлений рекомендованим поштовим відправленням за №06 102 1891 8762, повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» від 10 січня 2025 року. Згідно з п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є, в тому числі, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Отже, днем вручення повістки громадянину ОСОБА_1 , на підставі п. 41 Порядку, є день проставлення відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою - 10 січня 2025 року. Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений в повістці, він вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. За наявними матеріалами справи № 41, а саме: повістки №1603509, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №762, довідки про причини повернення/досилання, трекінгу відправлення №62, витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів АІТС « ІНФОРМАЦІЯ_7 було встановлено, що «військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних у строк, зазначений в повістці №1603509 о 09 год. 00 хв. 14.01.2025 року. Після неприбуття, на протязі трьох днів не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, та в подальшому не прибув на протязі семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином, шляхом надіслання повістки, про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на уточнену громадянином ОСОБА_1 адресу місця проживання за №762. Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку - день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Конверт із повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 10 січня 2025 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Після чого ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ІНФОРМАЦІЯ_8 винесено постанову ВН №41 від 21.01.2025 за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та прийнято рішення про притягнення громадянина ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на останнього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. На підставі ст. 258 КпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення складено у двох екземплярах, один з яких направлено громадянину ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням за №660. Згідно з положеннями КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право знайомитись з матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Проте, громадянин ОСОБА_1 не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 для ознайомлення з матеріалами справи № 41. Згідно з положеннями статтей 254 та 258 КпАП України, законодавець надає право територіальному центру комплектування та соціальної підтримки не складати протокол у разі вчинення особою в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 та 210-1 КпАП України. Таким чином, законодавцем було визначено спрощену процедуру, без складення протоколу, для розгляду справи про адміністративне правопорушення та притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Вважає позовні вимоги ОСОБА_1 , що викладені в позовній заяві, безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 адвокат Наумчук І.П. просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі та в обґрунтування зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 неодноразово наголошує на тому, що ОСОБА_1 , будучи належним чином оповіщеним, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки, зазначені у повістці №1603509. На підтвердження вказаного відповідачем долучено до матеріалів справи копію повістки, копію довідки про причини повернення, трекінг відправлення та опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення. Процес надсилання рекомендованого поштового відправлення з описом вкладення описується у внутрішніх правилах надання послуг поштового зв`язку АТ «УКОПОШТА», відповідно до яких внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. Бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися. Як вбачається із опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, долученого до відзиву ІНФОРМАЦІЯ_4 , на ньому відсутній відбиток календарного штемпеля, а також підпис працівника поштового зв`язку, який перевірив відповідність вкладення опису. З огляду на це виникає сумнів у тому, що позивачеві була надіслана саме повістка №1603509. Незважаючи на вищенаведене, ОСОБА_1 не отримував жодного повідомлення та/або жодного дзвінка, яким його було оповіщено про надходження йому повістки чи будь-якого іншого поштового відправлення від територіального центру комплектування, що в свою чергу ставить під сумнів твердження відповідача в оскаржуваній постанові, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , будучи в належний спосіб оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. У діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України. Відповідач оминув у відзиві допущене порушення права ОСОБА_1 , передбаченого ст. 268 КпАП України, а саме права бути присутнім під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. У своєму відзиві ІНФОРМАЦІЯ_4 звернув увагу лише на те, що позивач має право знайомитись із матеріалами справи про адміністративне правопорушення, однак цим правом не скористався, оскільки не звернувся до відповідача для ознайомлення із матеріалами справи № 41. Верховний Суд неодноразово у своїх постановах (від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а) вказував на те, що факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Наумчук І.П. подав до суду заяву, з якої вбачається, що він позовні вимоги підтримує повністю та просить справу розглянути у його та позивача відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 Заблоцька І. у судове засідання не з`явилася, зі змісту відзиву на позовну заяву вбачається, що вона просить справу розглянути у відсутності представника відповідача.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 серії ВН № 41 від 21 січня 2025 року позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

У цій постанові зазначається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних у строк, зазначений у повістці №1603509, о 09 год 00 хв 14 січня 2025 року, після неприбуття на протязі трьох днів не повідомив про причини неявки шляхом безпосереднього звернення або в будь-який інший спосіб, та в подальшому не прибув на протязі семи календарних днів, чим порушив вимоги абз. 8, 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». ОСОБА_1 оповіщений належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення на уточнену ОСОБА_1 адресу місця проживання за №762. Конверт із повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 15 січня 2025 року із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Частиною 1 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 ст. 210-1 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Як вбачається з ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу ОСОБА_1 01 січня 2025 року було надіслано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_9 на 09 год 00 хв 14 січня 2025 року на адресу: АДРЕСА_1 , однак останній таку не отримав, відправлення повернуто, причина: «відсутність за вказаною адресою», що стверджується копією поштового конверту №762, рекомендованим повідомленням до нього, описом вкладення до рекомендованого поштового повідомлення №762, а також довідкою про причини повернення конверта.

Згідно зі ст. 286 КпАП України орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За змістом ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КпАП України, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови справу було розглянуто у відсутності позивача.

Суду не надано доказів про сповіщення позивача про час, дату та місце розгляду щодо нього відповідачем справи про адміністративне правопорушення.

Жодних доказів про отримання позивачем ОСОБА_1 зазначеного повідомлення про розгляд справи суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку про порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень належить скасувати, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано доказів про дотримання встановленої законом процедури щодо оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення та її розгляду у встановленому законом порядку.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки позивач не надав жодних доказів щодо спростування викладених в оскаржуваній постанові обставин щодо подій після набрання чинності 18 травня 2024 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», доказів про уточнення його персональних військово-облікових даних.

Посилання представника позивача як на незаконність оскаржуваної постанови на не отримання позивачем повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 не є достатньою підставою для закриття провадження у справі. Згідно з підпунктом 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Суду не надано доказів на підтвердження зазначених позивачем обставин про те, що він не отримував жодного повідомлення та/або жодного дзвінка, яким його було оповіщено про надходження йому повістки чи будь-якого іншого поштового відправлення від територіального центру комплектування, клопотань про допит свідків щодо цього питання позивачем суду заявлено не було.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що справу щодо ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України належить надіслати суб`єкту владних повноважень на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволені частково, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 302 гривні 80 копійок.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 139, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 41 від 21 січня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У решті позову відмовити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) 302 (триста дві) гривні 80 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Дата складення повного тексту рішення 24 березня 2025 року.

Головуючий:О.В. Антонюк