Справа № 260/5885/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/5885/24 пров. № А/857/5163/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Вовка А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міжнародної благодійної організації "Екологія - Право - Людина" на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 260/5885/24 за адміністративним позовом Міжнародної благодійної організації "Екологія - Право - Людина" до Тур`я-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ТОВ "Вітряний парк Турянський" про визнання протиправним та скасування рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Ужгород
суддя у І інстанціїКалинич Я.М.
дата складання повного тексту рішення17 січня 2025
ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 260/5885/24 задоволено клопотання представника відповідача про призначення судової земельно-технічної експертизи в адміністративній справі за позовною заявою Міжнародної благодійної організації Екологія-Право-Людина до Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю Вітряний Парк Турянський, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення.

Призначено у справі №260/5885/24 за позовом Міжнародної благодійної організації Екологія-Право-Людина до Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю Вітряний Парк Турянський, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

- чи знаходяться в межах гірських територій Карпат, визначених статтею 12 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, земельні ділянки за кадастровими номерами :02:019:0015, :02:019:0012, :02:019:0042, :02:019:0044, :02:019:0045, :02:019:0013, :02:019:0043, :02:033:0005, :02:012:0002, :02:012:0005, :02:019:0021, :02:019:0037, :02:029:0020, :02:029:0012, :02:029:0019, :02:029:0010, :02:029:0006, :02:029:0002, :02:029:0016, :02:029:0017, :02:019:0023, :02:015:0009, :02:015:0008, :02:019:0026, :02:011:0008, :02:011:0007, :02:015:0009, :02:015:0008, :02:019:0026, :02:011:0008, :02:011:0007, :02:011:0004, :02:011:0003, :02:012:0009, :02:019:0025, :02:019:0040 та :02:019:0039?

Доручено проведення судової земельно-технічної експертизи Закарпатському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (вул. Гойди, 8, м. Ужгород, 88000).

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Витрати на проведення експертизи покладено на відповідача Тур`є-Реметівську сільську раду (89221, Закарпатська область, Ужгородський район, с. Тур`є-Ремети, вул. Народна, буд. 1, ).

Зобов`язано Закарпатське відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз після проведення судової земельно-технічної експертизи невідкладно надіслати на адресу суду висновок експерта та матеріали експертизи.

Провадження у справі зупинено до одержання результатів експертизи.

Не погоджуючись з обумовленою ухвалою суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти судове рішення, яким у задоволенні заяви про призначення експертизи відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що питання, які внесено на вирішення експертизи, виходить за межі предмету спору і не підлягає оцінці в рамках земельно-технічної експертизи. Так, предметом даного судового спору (об`єктом спірних правовідносин) є рішення про затвердження детального плану територій, прийняте неуповноваженим на те суб`єктом із численними порушеннями вимог законодавства щодо порядку розробки та затвердження містобудівної документації, що передує врегулюванню питань щодо землекористування. Проте, визначення фізичних характеристик земельних ділянок, їх конфігурації, площі тощо виходять за межі даного спору і не належать до предмету доказування. Також, земельне законодавство не містить визначення понять гірських територій Карпат, тому проведення земельно-технічної експертизи не зможе досягнути результату, про який просить відповідач і є недоцільним.

Відповідач та треті особи своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

В судовому засіданні 18.03.2025 року представники позивача Мелень-Забрамна О.М., Францішкевич-Вирста Ю.М., а також третя особа Майстренко Н.М. надали пояснення та підтримали доводи апеляційної скарги. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Вітряний Парк Турянський Севост`янов С.С. в судовому засіданні надав пояснення та заперечив проти доводів апеляційної скарги.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Постановляючи ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи та зупинення провадження, суд першої інстанції виходив з того, що жодним документом не затверджені картографічні чи інші матеріали, на яких були б відображені конкретні (встановлені) межі гірських територій Карпат, а тим паче приналежність урочища Полонина Руна до таких територій, в розумінні статей 11 та 12 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Як наслідок суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені представником відповідача в клопотанні про призначення земельно-технічної експертизи питання, належним чином сформовані та спрямовані на з`ясування обставин, що мають значення для вирішення спору та для їх встановлення необхідні спеціальні знання, а тому, для повного та всебічного розгляду справи, суд вбачає за необхідне призначити земельно-технічну експертизу.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Міжнародна благодійна організація Екологія-Право-Людина в особі представника Мелень-Забрамна Ольга Мар`янівна звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Вітряний Парк Турянський, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Тур`є-Реметівської сільської ради 23 травня 2024 року №1242 Про затвердження детального плану території ур. Полонина Руна.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження

03 січня 2025 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про призначення по справі №260/5885/24 судової земельно-технічної експертизи та поставити на вирішення такі питання: чи знаходяться в межах гірських територій Карпат, визначених статтею 12 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, земельні ділянки за кадастровими номерами :02:019:0015, :02:019:0012, :02:019:0042, :02:019:0044, :02:019:0045, :02:019:0013, :02:019:0043, :02:033:0005, :02:012:0002, :02:012:0005, :02:019:0021, :02:019:0037, :02:029:0020, :02:029:0012, :02:029:0019, :02:029:0010, :02:029:0006, :02:029:0002, :02:029:0016, :02:029:0017, :02:019:0023, :02:015:0009, :02:015:0008, :02:019:0026, :02:011:0008, :02:011:0007, :02:015:0009, :02:015:0008, :02:019:0026, :02:011:0008, :02:011:0007, :02:011:0004, :02:011:0003, :02:012:0009, :02:019:0025, :02:019:0040 та :02:019:0039?

Клопотання обґрунтовує тим, що жодним документом не затверджені картографічні чи інші матеріали, на яких були б відображені конкретні (встановлені) межі гірських територій Карпат, а тим паче приналежність урочища Полонина Руна до таких територій, в розумінні статей 11 та 12 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Водночас, до позову не долучений, а іншими учасниками справи не надано доказів, в тому числі висновки судових експертиз, якими б підтверджувалося включення території спірного документу державного планування, зокрема урочища Полонина Руна, до меж гірських територій Карпат, в розумінні статті 12 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

На момент ухвалення спірного рішення, по території щодо якої складено документ державного планування були сформовані земельні ділянки з вищевказаними кадастровими номерами.

Представник відповідача зазначив, що такі земельні ділянки є сформованими (в розумінні статті 79-1 Земельного кодексу України), тобто відомості щодо них внесені до ДЗК, а їх межі та конфігурація винесені в натурі (на місцевості), що співвідноситься із картографо-геодезичною основою, що використана при складенні детального плану території ур. Полонина Руна, який затверджений рішенням Сільської ради від 23 травня 2024 року №1242. Відтак, саме на підставі поворотних точок меж таких земельних ділянок можна встановити їх розташування по території, що включена до меж гірських територій Карпат, в розумінні статті 12 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності.

Разом з тим, встановлення таких обставин, що мають значення для справи, силами учасників провадження є неможливим, позаяк в них відсутні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без застосування яких встановити відповідні обставини неможливо, у зв`язку з чим просить задовольнити клопотання та призначити експертизу у справі.

10 січня 2025 року до суду від позивача надійшли письмові заперечення щодо клопотання представника відповідача про призначення судової земельно-технічної експертизи.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено поняття судової експертизи - дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи, призначає експертизу у справі за сукупності умов, зазначених в статті 102 КАС України, а саме: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо та якщо жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх неправильності. Учасники справи мають право запропонувати суду ряд питань роз`яснення яких, на їх думку, потребує висновку експерта. Остаточні питання, з яких має бути проведена експертиза визначаються судом, проте питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

За результатами вирішення клопотання суд виносить ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій (яким) доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд може визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Висновком експерта слід, вважати, наданий експертом у письмовій формі докладний опис проведених під час експертизи досліджень, зроблені у їх результаті висновки щодо досліджених об`єктів, явищ чи процесів та обґрунтовані відповіді на поставлені питання, що дають інформацію про обставини у справі.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 КАС України. Але у будь-кому випадку незгода суду з висновком експерта повинна бути вмотивована у судовому рішенні.

Отже, висновок експерта - це засіб доказування, який формується експертом в результаті проведеного дослідження, заснованого на застосуванні спеціальних знань, на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи і складається у формі та в порядку передбаченому КАС України, ЗУ «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться на замовлення учасника справи (частина перша статті 106 КАС України).

Враховуючи викладене, з метою встановлення обставин у справі, які потребують спеціальних знань у певній галузі, суд за власною ініціативою чи за ініціативою осіб, які беруть участь у справі, має право призначити судову експертизу шляхом постановлення відповідної ухвали з визначенням питань для дослідження.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Кодексу адміністративного судочинства України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Водночас, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України призначення по справі експертизи є правом суду, а не обов`язком. Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, з наведених норм законодавства вбачається, що необхідність призначення експертизи у судочинстві визначена тим, що в процесі здійснення правосуддя у суду виникає потреба встановлення таких фактів і обставин, які виходять за межі юридичних професійних знань судді і потребують спеціальних досліджень. Тобто, право на проведення експертизи є засобом створити для сторони можливість довести в змагальному процесі переконливість своїх доводів.

При цьому, суд зауважує, що обов`язковою передумовою призначення в адміністративному процесі судової експертизи є необхідність з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення адміністративного спору по суті.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує, що судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі, і не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм.

Відповідно до частини 1. 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України(далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо (пункти 1,3, 5, 6 частини другої статті 2 КАС України).

З матеріалів справи убачається, що предметом оскарження у даній справі є рішення Тур`є-Реметівської сільської ради від 23 травня 2024 року №1242 «Про затвердження детального плану території ур. «Полонина Руна» з підстав, що детальний план території не відповідає схемі планування Закарпатської області, позаяк така схема не передбачає будівництва об`єктів альтернативної енергетики на «Полонині Руна».

В обґрунтування клопотання про призначення земельно-технічної експертизи відповідач зазначив, що жодним документом не затверджені картографічні чи інші матеріали, на яких були б відображені конкретні (встановлені) межі гірських територій Карпат та «Полонини Руна», а тим паче приналежність земельних ділянок про які йдеться вище до території урочища «Полонина Руна» та відповідно до територій гірських Карпат, в розумінні статей 11 та 12 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Отож при вирішенні спору у цій справі суду необхідно буде дослідити обставини з приводу того чи входять перелічені земельні ділянки (про якій йдеться в оскаржуваній ухвалі) до території меж гірських Карпат та зокрема до урочища Полонина Руна.

З урахуванням приведених обставин, які підлягають до з`ясування, суд має ухвалити висновок з приводу того, чи відповідає затверджений оскаржуваним рішенням детальний план території (до якої ввійшли земельні ділянки про якій йдеться в оскаржуваній ухвалі) схемі планування Закарпатської області.

При цьому судом ураховано, що матеріали справи не містять жодного документу, яким затверджено картографічні чи інші матеріали меж гірських територій Карпат та фактичних меж урочища Полонина Руна, в тому числі і щодо приналежності земельних ділянок про якій йдеться в оскаржуваній ухвалі до вказаних територій.

Як наслідок, з`ясування вказаного питання входить до предмету доказування у даній справі, а для його з`ясування необхідні спеціальні знання у вказаній сфері правовідносин.

При цьому, колегією суддів ураховано, що принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. Так, принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Відтак, на переконання суду, проведення у справі експертизи з поставлених питань сприятиме офіційного з`ясування всіх обставин у справі в тому числі і дослідженню спірних обставин у справі, які безпосередньо стосуються правомірності оскаржуваного рішення.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для призначення судової земельно-технічної експертизи у даній справі.

Стосовно ж доводів скаржника щодо змісту питань поставлених на вирішення судової земельно-технічної експертизи, то колегія суддів зазначає, що позивач у цій справі не позбавлений можливості звертатися до суду з клопотанням про винесення на розгляд експертизи інших питань, які на його переконання будуть доречними для з`ясування приведених вище обставин справи.

Також колегія суддів зазначає, що оскаржувана ухвала в частині призначення судової земельно-технічної експертизи -, попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, покладення витрат на проведення експертизи, не створює перешкод для подальшого розгляду справи. Така процесуальна дія суду спрямована на дотримання принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі.

Так, відповідно до пункту 4 частини другої статті 236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі призначення судом експертизи до одержання її результатів.

Зупинення провадження у справі у разі призначення судової експертизи є правом суду, який розглядає справу. Скориставшись цим правом, суд діяв в межах чинного законодавства, керувався процесуальними нормами щодо зупинення провадження у справі на час проведення експертизи.

Оскільки, для проведення експертизи матеріали справи направляються судом до судово-експертної установи, то проведення процесуальних дій на час проведення експертизи є неможливим, що обумовлює правомірність зупинення судом провадження у цій справі на час проведення експертизи. Крім цього у відповідності до вищенаведених вимог статті 236 КАС України, зупинення провадження у справі з цих підстав є правом суду.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 805/3876/16-а, від 16 квітня 2019 року у справі № 804/4712/16 та від 29 квітня 2020 року у справі № 1540/3828/19, 08 серпня 2024 року у справі №560/6850/23

В обсязі встановлених в цій справі фактичних обставин колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо зупинення провадження у справі на час проведення експертизи є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Окрім того, позивачем у апеляційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів, які б давали підстави вважати, що судом першої інстанції при зупиненні провадження у справі не дотримано положень статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм процесуального права, суд апеляційної інстанції, вважає що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції не допустив неправильного застосування норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міжнародної благодійної організації "Екологія - Право - Людина" залишити без задоволення.

Ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року у справі № 260/5885/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення. Порядок, строки та підстави подання касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції визначено ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 25 березня 2025 року