Справа № 461/116/25
Суддя: Юрків О. Р.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/116/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

у складі:

головуючого судді Юрківа О.Р.,

за участю:

секретаря судових засідань Маковської Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил. Свої вимоги мотивує тим, що 17.12.2024 року Львівською митницею винесено постанову у справі про порушення митних правил №1547/20900/24 відносно ОСОБА_1 та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів, а саме 38334,99 грн. Вказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, а висновки викладені у постанові такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. ОСОБА_1 зазначає, що 18 липня 2024 року о 22 год. 12 хв. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині -Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Мерседес Бенц» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості водія слідував громадянин ОСОБА_1 , який заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу, виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час огляду, в багажному відділенні під особистими речами, було виявлено приховані від митного контролю товари, а саме зарядні станції без ознак використання. Митним органом відносно ОСОБА_1 був складений протокол по адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 483 Митного кодексу України. 10 вересня 2024 року Галицьким районним судом м. Львова провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Було вирішено, що товари вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0905/20900/24 від 18.07.2024, а саме: зарядну станцію ZERO BREEZE ElecHive 2200 без ознак використання - 1 шт., зарядну станцію ZENDURE SuperBase PRO 1500 без ознак використання - 1 шт., - повернути ОСОБА_1 для належного митного оформлення, або вивезення за межі митної території України. Постанова Галицького районного суду м. Львова суду набрала законної сили. ОСОБА_1 зазначає, що незважаючи на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення за ч.1 ст.483 МК України, Державна митна служба України 17 грудня 2024 року склала новий протокол про порушення митних правил за ч.2 ст.471 МК України. Позивач зазначає, що суть правопорушення зводиться до того, що ним вчинено дії, які спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним Кодексом України, про товари, які переміщуються громадянами через Митний кордон України. ОСОБА_1 зазначає, що вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 471 МК України, не визнає. Стверджує, що дійсно працівниками митних органів було виявлено та вилучено дві портативні зарядні станції, які перебували в автомобілі у вільному доступі, без використання будь-яких способів чи засобів, що утруднюють виявлення таких товарів. Станції були серед інших речей та передач, які необхідно було доставити громадянам, які проживають на території України. Однак, зазначає, що дані зарядні станції розміром йому не належать. Позивач стверджує, що разом з ним в транспортному засобі марки «Mercedes-Benz» перебували також пасажири, кожен з яких переміщував свої особисті речі, та мав однакові права та обов`язки стосовно декларування товару шляхом заповнення та подання митної декларації, однак незважаючи на це, будь-хто із них, у встановленому порядку не був допитаний щодо належності їм товару. ОСОБА_1 вважає, що факт керування транспортним засобом не покладає на особу водія тягар додаткової відповідальності за дії невстановлених осіб по декларуванню товару. Станом на час звернення до суду із даним позовом товар повернутий іншій особі та після повернення задекларований для ввезення на територію України третьою особою. Позивач вважає, що митний орган всупереч вимогам ст.489 МК України не виконав свого обов`язку щодо з`ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не вчинив всіх можливих дій з метою отримання доказів, не вжив вичерпних заходів для належного та вчасного повідомлення позивача про місце і час розгляду справи про порушення митних правил. Також, ОСОБА_1 зазначає, що за товари, які ввозилися на територію України, осіб, які їх ввозять звільнено від сплати мита та ПДВ, відтак відсутні будь-які негативні для держави наслідки, оскільки з 00:00 год. 27 липня набрав чинності Закон України № 3853-ІХ та №3854-ІХ від 16.07.2024, норми якого передбачають застосування звільнення від сплати митних платежів при ввезенні окремих видів товарів. Зокрема, закони передбачають можливість застосування звільнення від сплати мита та ПДВ при ввезенні в Україну обладнання для енергетики: електрогенераторного обладнання; обладнання для вітро- та сонячної генерації; акумуляторів, зокрема товарів за кодом УКТЗЕД 8507.

Висновком №-0210 експертизи від 31.07.20254, що була проведена експертом СЛПЕД Держмитслужби визначено, що загальна вартість вилучених товарів, зазначених у постанові про призначення експертизи від 14.11.2022 року у справі про порушення митних правил №0905/20900/24 становить 127783,31 грн. Однак, ОСОБА_1 вважає, що вказаний висновок не може бути взятий до уваги як допустимий і належний доказ визначення вартості переміщуваного товару, оскільки для визначення вартості товарів використано інформацію про вартість товарів не з країни походження товарів, а інформацію з торговельних мереж України та мережі Інтернет (rozetka.com.ua та ін.), а не країни походження. Складений за замовленням митниці висновок визначає вартість придбання товару в Україні лише на основі даних роздрібних цін на сайтах українських магазинів в інтернеті, а не з урахуванням вартості операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну. Таким чином, у висновку, складеному за замовленням митниці, зазначена вартість товару в Україні, а не в країні його придбання. Позивач вважає, що ціна товарів визначена не у порядку передбаченому приписами статей 59, 368 МК України, тобто без дотримання вимог закону. Відтак такий висновок не може вважатися допустимим доказом. Станом на сьогодні товари, які ввозилися звільнені від сплати мита та ПДВ, відтак відсутні будь-які негативні для держави наслідки. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.

Крім цього, позивач просить поновити строк на оскарження постанови Львівської митниці Державної митної служби України від 17.12.2024 року, оскільки вважає причини пропуску строку поважними, адже оскаржувану постанову він отримав 25.12.2024 року. До 25.12.2024 року про існування оскаржуваної постанови йому не було відомо.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.01.2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмолено за безпідставністю. Позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

05.02.2025 року позивачем усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 07.01.2025 року.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2025 року відкрито провадження у справі.

18.02.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Львівської митниці Державної митної служби України.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві зазначив, що розгляд справи просить здійснювати у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилися, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги заперечує та просить відмовити в задоволенні позову. З відзиву на позовну заяву вбачається, що позов вважає необґрунтованим, оскільки 18 липня 2024 року близько 22 год. 12 хв. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «зелений коридор» пункту пропуску "Містині - Медика" митного поста "Мостиська" Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «MERCEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 . у якому в якості водія слідував гр. України ОСОБА_1 , який своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в багажному відділенні виявлено товари, а саме: - зарядна станція ZERO BREEZE 1 led live 2200 без ознак використання 1 шт. - зарядна станція XENDURE SuperBase PRO 1500 без ознак використання 1 шт. Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі усного опитування не заявив. Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився. Кваліфікувавши дії ОСОБА_1 як такі, що спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю відносно останнього складено протокол про порушення митних правил № 0905/20900/24 від 18.07.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодекс) України. Згідно з копією висновку № -0210 від 31.07.2024 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України загальна вартість вилучених предметів в справі про порушення митних правил № 0905/20900/24 становить 127 783,31 грн. Постановою судді Львівського апеляційного суду від 07.1 1.2024 постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2024 про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці - без задоволення. Відповідно до вказаних постанов судами встановлено, що зарядні станції перебували в автомобілі під керуванням ОСОБА_1 у вільному доступі, без використання будь-яких способів чи засобів, що утруднюють виявлення таких товарів. З метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України вказаних товарів та прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею листами від 08.11.2024 № 20-03/20-06/30499 та від 19.11.2024 № 20-03/20-06/31408 викликано ОСОБА_1 . Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу ф. 119. відправлення вручені ОСОБА_1 під підпис, однак у визначений час він не з`явився та про причини неявки не повідомив. Розглянувши матеріали справи та оцінивши докази у справі, митним органом встановлено, що ОСОБА_1 вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування. тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянами через митний кордон України. В своєму позові позивач вказує на те, що виявлений під час огляду товар, йому не належить, а пасажири, які слідували разом з ним не були опитані щодо належності їм товару. Однак, представник митниці заперечує твердження позивача та зазначає, що 18 липня 2024 року під час перетину митного кордону транспортним засобом марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , разом з України ОСОБА_1 слідувало, ще чотири пасажири. Під час складання протоколу про порушення митних правил, посадовою особою митного органу були відібрані письмові пояснення у всіх пасажирів, які заявили, що переміщують лише особисті речі, а виявлені під час митного огляду зарядні станції їм не належать. ОСОБА_1 від надання пояснення відмовився. Представник митного органу вважає, що ОСОБА_1 вводить суд в оману, намагаючись перекласти свою вину на інших осіб. Також, зазначає, що позивача належним чином викликали до митного органу як для складення протоколу такі для розгляду справи по суті, що стверджується рекомендованими повідомлення про вручення. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, постанову також було скеровано на адресу суду. Крім цього, зазначив, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, тому в порядку ст. 516 МК України в справі було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення. Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства. Тому повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ). Тому представник відповідача стверджує, що висновок від 31.07.2024 року №-0210 складений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону та є належним та допустимим доказом, а тому твердження позивача про те, що висновок є недопустимим доказом вважає, безпідставними.

Відповідно до ст.205 КАС України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін, оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою Львівської митниці Державної митної служби України від 17.12.2024 року у справі про порушення митних правил №1547/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів, а саме - 38334,99 грн. /а. с. 14-16/.

З даної постанови вбачається, що 18 липня 2024 року близько 22 год. 12 хв. в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «зелений коридор» пункту пропуску "Шегині - Медика" митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «MERCEDES SPRINTER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому в якості водія слідував ОСОБА_1 , який своїми діями заявив про відсутність будь-яких товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню або, які належать до категорії товарів, на переміщення яких через митний кордон України встановлені заборони чи обмеження. При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля в багажному відділенні виявлено товари, а саме: - зарядна станція ZERO BREEZE ElecHive 2200 без ознак використання - 1 шт., - зарядна станція ZENDURE SuperBase PRO 1500 без ознак використання - 1 шт. Про наявність зазначеного товару ОСОБА_1 в процесі усного опитування не заявив. Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився. Кваліфікувавши дії ОСОБА_1 як такі, що спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів з приховуванням від митного контролю відносно останнього складено протокол про порушення митних правил № 0905/20900/24 від 18.07.2024 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України. Згідно з копією висновку № -0210 від 31.07.2024 Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України загальна вартість вилучених предметів в справі про порушення митних правил ХЬ 0905/20900/24 становить 127 783,31 грн. Постановою судді Львівського апеляційного суду від 07.11.2024 постанову судці Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2024 про закриття провадження у справі про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 1 ст. 483 МК України - залишено без змін, а апеляційну скаргу представника Львівської митниці - без задоволення.

Відповідно до вказаних постанов судами встановлено, що зарядні станції перебували автомобілі під керуванням ОСОБА_1 у вільному доступі, без використання будь-як способів чи засобів, що утруднюють виявлення таких товарів.

З метою з`ясування обставин ввезення на митну територію України вказаних товарів та прийняття участі у складанні протоколу про порушення митних правил Львівською митницею листами від 08.11.2024 № 20-03/20-06/30499 та від 19.11.2024 № 20-03/20-06/31408 викликано ОСОБА_1 . Згідно з рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу ф. 119, відправлення вручені ОСОБА_1 під підпис, однак у визначений час він не з`явився та про причини неявки не повідомив.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 10.09.2024 року провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.483 МК України закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Товари вилучені згідно протоколу про порушення митних правил №0905/20900/24 від 18.07.2024, а саме: зарядну станцію ZERO BREEZE ElecHive 2200 без ознак використання 1 шт., зарядну станцію ZENDURE SuperBase PRO 1500 без ознак використання 1 шт., - повернуто ОСОБА_1 для належного митного оформлення, або вивезення за межі митної території України /а. с. 7-12/.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07.11.2024 року апеляційну скаргу представника Львівської митниці Держмитслужби Сичова Ю.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зач.1ст.483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення - без зміни /а. с. 19-24/.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачено відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

У відповідності до ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Нормами ч.4 ст.374 МК України визначено, що «Товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/ або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї етап і, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10 000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян».

Згідно норм ч.8 ст.264 МК України «З моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.».

Нормами ст.266 МК України визначено, що «Декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, застановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні :засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення.

У разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант».

Товари, що є предметом правопорушення, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, після складання протоколу про порушення митних правил можуть бути пропущені через митний кордон України після проведення громадянином відповідних процедур з митного оформлення таких товарів.

Суд не приймає до уваги покликання представника позивача на те, що висновок експертизи №-0210 від 31.07.2024 року є неналежним та не допустимим доказом, враховуючи наступне.

Нормами ст.ст. 515, 516 МК України врегульовано порядок призначення та проведення експертиз у справах про порушення митних правил. Разом з тим, нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення питання проведення експертиз не регулюються.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України встановлено, що експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно з нормами ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ).

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно з п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Під час складання протоколу про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 , останнім не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості товарів, які ним переміщувалися через митний кордон України, відтак митним органом призначено товарознавчу експертизу, проведення якої було доручено експертам СЛЕД Держмитслужби.

Висновок експерта СЛЕД Держмитслужби №-0210 від 31.07.2024 року складений експертом, який володіє достатніми повноваженнями для проведення товарознавчих експертиз, відтак такий є належним і допустимим доказом у справі.

Що тверджень позивача, що товар не належить йому, а пасажири, які слідували разом з ним не були опитані щодо належності їм товару суд не приймає до уваги, оскільки під час складання протоколу про порушення митних правил, посадовою особою митного органу були відібрані письмові пояснення у всіх пасажирів, які заявили, що переміщують лише особисті речі, а виявлені під час митного огляду зарядні станції їм не належать, що вбачається з долучених до матеріалів справи документів.

Також, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що митним органом не було належним чином повідомлено його про розгляд справи про порушення митних правил, оскільки з матеріалів справи вбачається наступне.

08.11.2024 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Львівська митниця за вихідним номером 20-03/20-06/30409 скерувала лист щодо прибуття до митниці для складання протоколу про порушення митних правил. Цей лист отримано ОСОБА_1 11.11.2024, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення.

19.11.2024 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), Львівська митниця за вихідним номером 20-03/20-06/31408 повторно скерувала лист, щодо прибуття до митниці для складання протоколу про порушення митних правил. Вказаний лист отримано ОСОБА_1 24.11.2024, що підтверджується його підписом на рекомендованому повідомленні про вручення. ОСОБА_1 на неодноразові виклики до Львівської митниці не з`явився, причин неявки не повідомив.

03.1020.2024 у відсутності ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил № 1547/20900/24.

03.12.2024 на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ). Львівська митниця за вихідним номером 20-04 20-06 32996 скерувала примірник протоколу про порушення митних правил № 1547/20900 24. Вказаний лист отримано ОСОБА_1 «Особисто» 10.12.2024. що підтверджується видруком з сайту Укрпошти про відстеження поштового відправлення.

В протоколі про порушення митних правил (стор. 5) від 03.12.2024 № 1547/20900/24 зазначено, що «Розгляд справи відбудеться «17» грудня 2024 о 00 год. 30 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369, Львівська митниця».

Справа про порушення митних правил № 1547/20900/24 була розглянута митницею у зазначену у протоколі дату, а саме: 17.1.,2024 про що гр. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивача було належно повідомлено про заплановані дати прибуття та розгляду справи про адміністративне правопорушення, інкриміноване йому.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Зважаючи на викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 під час проходження митного контролю не задекларував, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються через митний кордон України ( у тому числі при проходженні (проїзді) каналом, позначеним символами зеленого кольору (зелений коридор), тобто про товари, що перевищують неоподатковану норму та які підлягали обов`язковому письмовому декларуванню, тобто вчинив правопорушення передбачене ч.2 ст.471 МК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил №1547/20900/24 від 17.12.2024 року, відсутні, оскільки постанова є законною, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Окрім цього, суд вважає, що заяву позивача про поновлення строку на звернення до суду з адміністративним позовом слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно з ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивач зазначає, що оскаржувану постанову він отримав 25.12.2024 року. Відомостей про те, що позивач раніше отримав оскаржувану постанову в суду не надано.

Суд вважає, що обставина пропущення строку позовної давності є поважною, тому строк для звернення до суду з позовною заявою слід поновити.

Згідно з до ст. 139 КАС України, судові витрати належить залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 5 6, 9, 10, 121, 242-246, 286, 289 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.ст.247, 251, 284, 288 КУпАП, ст.ст. 257, 264, 266, 357, 374, 471, 515, 516 МК України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Повний текст рішення складено 25.03.2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Р. Юрків.