Справа № 120/951/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 р. Справа № 120/951/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом представника Дзундзи Ю.Р., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати позивачці грошового забезпечення та компенсаційних виплат (грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошових компенсацій за невикористані відпустки та інших виплат) за період з 30.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023.

Ухвалою суду від 29.01.2025 відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

17.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Відповідач вважає, що застосування при обчисленні грошового забезпечення позивачки такої розрахункової величини як прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року, є правомірним.

Одночасно відповідач надав витребувані судом інформацію про нараховане ОСОБА_1 грошове забезпечення за спірний період з 30.01.2020 по 19.05.2023, а також витяги із наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що стосуються проходження позивачкою військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що позивачка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 25.06.2011 по 29.10.2024.

Зокрема, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.10.2011 року № 77 позивачка приступила до виконання службових обов`язків після відпустки по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.11.2020 № 233 позивачка вибула у відпустку по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, з 16.11.2020 по 18.01.2023.

Як видно з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.03.2022 № 72, позивачка прибула і приступила до виконання службових обов`язків з відпустки по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку з 14.03.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2024 № 305 позивачку звільнено у запас через сімейні обставини.

Позивачка зазначає про те, що в період служби з 30.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення виплачувалося їй у заниженому розмірі через те, що посадовий оклад, оклад за військовим званням, інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові виплати обчислювалися без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме 2020, 2021, 2022, 2023 роки. Відповідач неправомірно застосував прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 01.01.2018 у розмірі 1762,00 грн, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 1 Закону України № 2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі ? Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців ? діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Так, статтею 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За змістом частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

В силу пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01.03.2018.

За первинною редакцією пункту 4 Постанови № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Відповідно до примітки 1 Додатку 1 до Постанови № 704 посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. Відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище ? заокруглюються до десяти гривень.

Водночас примітка, за загальним правилом, застосовується законодавцем для супроводу та зв`язку з нормою права, якої вона стосується. Тобто примітка повинна бути у безпосередньому зв`язку з нормою, в даному випадку пункту 4 Постанови № 704, і не повинна суперечити змісту основної норми, яку вона супроводжує.

Відтак застосуванню у спірних правовідносинах підлягають саме положення основної норми Постанови № 704, пункт 4 якої має нормативний характер, тобто містить правила поведінки для невизначеного широкого кола осіб.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" (далі ? Постанова № 103).

Пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови № 704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".

Водночас зміни до додатків 1, 12, 13 і 14 не вносилися.

Тобто на момент виникнення спірних правовідносин (станом на 01.01.2019) пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник, як "розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018".

Разом з тим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 Постанови № 704.

Вказаною постановою були скасовані зміни, у тому числі до пункту 4 Постанови № 704, та відновлено його попередню редакцію (станом на 30.07.2018), згідно якої розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З наведеного висновується, що саме з 29.01.2020 ? дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 ? діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Отже, з 29.01.2020 була відновлена дія пукнту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.

Судом встановлено, що з 16.11.2020 по 14.03.2022 позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною і грошове забезпечення в цей період їй не нараховувалось та не виплачувалось, що також витребуваною у відповідача інформацією (довідкою).

Відтак суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині перерахунку грошового забезпечення позивачки за вказаний період.

Разом з тим обчислення та виплату грошового забезпечення позивачки за періоди з 30.01.2020 по 15.11.2020 та з 14.03.2022 по 19.05.2023 проведено відповідачем із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 ? 1762,00 грн, тобто неправильної розрахункової величини, а тому в цій частині позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Щодо перерахунку грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошових компенсацій за невикористані відпустки та інших виплат, то суд зазначає таке.

Як можна побачити із наданої відповідачем довідки про виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення, матеріальна допомога для оздоровлення за 2020 рік виплачена позивачці у лютому 2020 року, за 2022 рік ? у квітні 2022 року, за 2023 рік ? у березні 2023 року.

Крім того, з цієї ж довідки слідує, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік виплачена позивачці в листопаді 2020 року. Разом з тим за 2022-2023 роки матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань позивачці не нараховувалась та не виплачувалась. Отже, в цій частині підстави для здійснення перерахунку допомоги відсутні.

Також судом встановлено, що грошова допомога при звільненні та компенсація за невикористані дні відпустки розраховані відповідачем належним чином, оскільки позивачка була звільнена у запас 29.10.2024, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.10.2024 № 305. Відповідно до Порядку № 260 такі виплати визначаються на підставі грошового забезпечення, яке військовослужбовець отримував за останньою займаною посадою, з урахуванням норм, чинних на дату звільнення. Тому підстави для їх перегляду чи перерахунку відсутні, оскільки на дату звільнення позивачки зі служби обчислення її грошового забезпечення здійснювалось правомірно із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 (1762,00 грн), враховуючи прийняття Кабінетом Міністрів України постанови від 12.05.2023 № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704", яка набрала чинності 20.05.2023.

Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку "інших виплат", то такі, на думку суду, не можуть бути задоволені через їх очевидну необґрунтованість та загально-формальний характер.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачці грошового забезпечення за періоди з 30.01.2020 по 15.11.2020 та з 14.03.2022 по 19.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2022 та 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023.

Отже, адміністративний позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за періоди служби з 30.01.2020 до 15.11.2020 та з 14.03.2022 до 19.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2022 та 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та доплату грошового забезпечення за періоди служби з 30.01.2020 до 15.11.2020 та з 14.03.2022 до 19.05.2023, грошової допомоги на оздоровлення за 2020, 2022 та 2023 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 01.01.2020, Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 та Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: Дзундза Юрій Романович (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );

3) відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ).

Повне рішення суду складено 27.03.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович