Справа № 160/30157/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
12.11.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) (далі - відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу за заявою від 04.09.2024;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) надати ОСОБА_1 відстрочку на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з внесенням відомостей про відстрочку від призову на військову службу до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про що видати на руки ОСОБА_1 довідку за формою, визначеною у додатку 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він має на утриманні трьох дітей та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону не підлягає призову на військову службу під час мобілізації. 04 вересня 2024 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з описом вкладення було направлено заяву про відстрочку, за зразком, встановленим додатком 4 до Порядку № 560, з додатками на підтвердження підстав для надання відстрочки які зазначені у додатку 5 Порядку № 560. 10 вересня 2024 року позивач, разом з адвокатом Зайцевою О.П., з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) для отримання відповідних документів за результатом розгляду його заяви. Проте, позивача було повідомлено, що йому відмовлено у наданні відстрочки, з підстав відсутності військово-облікового документу. Зазначає, що військово-обліковий документ було долучено до заяви, на підтвердження чого мається опис вкладення до листа. На жодний направлений документ до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) останнім не було направлено відповіді. Позивач вважає, що рішення відповідача, яким відмовлено у наданні йому відстрочки є протиправним, у зв`язку з чим вимушений звернутись до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.11.2024 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 11.12.2024, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
27.11.2024 позивачем через систему «Електронний суд» подано клопотання про витребування доказів.
10.12.2024 позивачем через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення у справі, в яких заначив, що ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) подано чергову заяву про відстрочку від 14.11.2024 у зв`язку з продовженням воєнного стану та мобілізації, як того передбачає п. 60 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560. Заява була відправлена рекомендованим листом з описом вкладення та отримана відповідачем. Позивач 06.12.2024 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) та його було повідомлено, що відповідь про результати розгляду заяви про відстрочку йому не можуть надати, оскільки він повинен пройти ВЛК для оформлення військово-облікового документу, зв`язку з тим, що в нього відсутній військово-обліковий документ. Як і по іншим заявам, відповідь на адресу позивача відповідачем на заяву від 14.11.2024, відправлена не була. Тобто відповідач уникає обов`язку, який закріплений п. 60 Порядку, видати документ про розгляд заяви про відстрочку, яким є в разі надання відстрочки довідка за формою, визначеною у додатку 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 або у разі відмови у наданні відстрочки письмове повідомлення із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7 Порядку.
06.03.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) до суду надійшли витребувані документи.
14.03.2025 представником позивача через підситему "Електронний суд" надано клопотання про тимчасове вилучення з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) доказів для дослідження судом, а саме: протоколу № 2 від 14.06.2024 про прийняте рішення комісії за заявою про відстрочку ОСОБА_1 . від 07.06.2024 та довідку про відстрочку за формою, визначеною у додатку 6; протоколу про прийняте рішення комісії за заявою про відстрочку ОСОБА_1 від 04.09.2024.
Суд зазначає, що розгляд вказаного клопотання є недоцільним, оскільки 06.03.2025 від ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) до суду надійшла копія протоколу № 2 від 14.06.2024 про прийняте рішення комісії за заявою про відстрочку ОСОБА_1 від 07.06.2024 та копія протоколу про прийняте рішення комісії за заявою про відстрочку ОСОБА_1 від 04.09.2024.
При цьому, відповідач станом на 26.03.2025 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомленим належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи.
Згідно із ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалам.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , ОСОБА_4 - 12.09.2022 року.
07 червня 2024 року позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з описом вкладення було направлено заяву про відстрочку з додатками на підтвердження підстав для надання відстрочки.
Відповіді на його звернення від 07 червня 2024 року відповідачем не було надано.
21 червня 2024 позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено скаргу з вимогою провести службове розслідування щодо порушення строків розгляду заяви про відстрочку та надати мені копії документів про результат розгляду заяви.
28.06.2024 ІНФОРМАЦІЯ_6 повідомлено про відсутність будь-яких порушень ІНФОРМАЦІЯ_7 , а також зазначено, що Відповідно до заяви (вх.2237 від 10.06.2024 року) громадянина України ОСОБА_1 , 1983 р.н., була розглянута на найближчому засіданні комісії відповідно до постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року (п/п 26 в протоколі № 2 від 14.06.2024 року). Після розгляду даного громадянина України відповідно до постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року було проінформовано в телефонному режимі чергою зміною, про що сам заявник скарги підтверджує в абз. 2(8 червня 2024 року, мені на мобільний телефон зателефонувала особа, яка представилась співробітником чергової частини ІНФОРМАЦІЯ_2 . та повідомила що моя заява розглянута та можу прибути за відповіддю). Відповідно до постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року від пункту 56 до пункту 67, відстрочку може отримати громадянин України який відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» АДРЕСА_2 (військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави). Так як на руках у громадянина України ОСОБА_1 , 1983 р.н., не було військово-облікового документа, його було перенаправлено до спеціаліста який відповідає за ведення військового обліку. Де йому було запропоновано пройти медичний огляд ( який не суперечить пункту 63 постанові КМУ №560 від 16.05.2024 року) так як даний громадянин вже має право на відстрочку, але не перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний та не має відповідного документа відповідно до постанови КМУ №559 від 16.05.2024 року, а також відповідно до постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року абз.4 додатку №6 Довідка дійсна за пред`явлення військово-облікового документа». Запропоновано позивачу особисто звернутись до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо вирішення питань уточнення військово-облікових даних та для з`ясування чи має право на відстрочку від призову по мобілізації.
26 червня 2024 року у Центрі надання адміністративних послуг м. Дніпра «Правобережний» позивачем були оновлені особисті дані як військовозобов`язаного та отримано військово-обліковий документ «Резерв+», відповідно до якого він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ).
04 вересня 2024 року позивачем на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) рекомендованим листом з описом вкладення було направлено заяву про відстрочку.
Відповідь на звернення надано не було.
Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо ненадання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із частинами першою, третьою статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", «Про Збройні Сили України", «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них Укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина перша статті 3 Закону №2232-XII).
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено.
Указом Президента України від 24.02.2022 р. №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а тому застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон №3543-XII (далі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У розумінні статті 1 Закону №3543-XII мобілізацією вважається комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.
У свою чергу, статтею 23 Закону №3543-ХІІ передбачена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.
Алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки регламентовано Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 року № 560 (далі - Порядок № 560).
Відповідно до п.п.56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Як встановлено судом вище, 04.09.2024 року позивач засобами поштового зв`язку направив до відповідача заяву із копіями документів, які, на його думку, дають право на відстрочку від призову під час мобілізації, на підставі п.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки (ч.7 ст.23 Закону № 3543-XII).
Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23.02.2022 р. №154 (далі - Положення №154), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Пунктом 8 цього Положення №154 визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів з приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.
Згідно із пунктом 11 вищевказаного Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Відповідно до п.57 Порядку №560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно із п.58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Пунктом 60 Порядку №560 встановлено, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.
У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, а саме: ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (видане повторно 14.11.2023), ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 (видане повторно, 14.11.2023), ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 (видане повторно 14.11.2023).
04.09.2024 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Протоколом від 12.09.2024 № 15 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Причиною відмови вказано: "Не має військово-облікового документа встановленого зразка відповідно до законодавчих актів та підтверджуючих документів".
Суд наголошує, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи.
Так, у постанові Верховного Суду від 28.11.2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення;
2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення;
3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень;
4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи;
5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.
Разом з тим, суд зазначає, що недотримання вказаних критеріїв позбавляє особу на отримання належної підстави та аргументації щодо вирішення її питання, та в цілому на належний захист її соціальних прав.
Так, причиною відмови у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу вказано: "Не має військово-облікового документа встановленого зразка відповідно до законодавчих актів та підтверджуючих документів.".
При цьому, не зазначено, яких саме документів позивачем не надано, жодним чином не обґрунтовано неналежність документів, що були подані.
Відтак, невиконання відповідачем встановлених вимог щодо обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.
Суд також зауважує, що згідно із Порядком оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який затверджений постановою КМУ від 16.05.2024 р. №559 (далі - Порядок №559), військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 р. №559 "Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа".
Пунктом 2 Порядку №559 встановлено, що військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).
Згідно із пунктом 7 Порядку №559, військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.
Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку. У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі - QR-код військово-облікового документа).
Пунктом 8 Порядку №559 передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності): 1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); 6) окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; 8) відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів; 9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів); 10) військово-облікова спеціальність; 11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); 12) відомості про військовий облік (вид обліку та територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому перебуває на обліку); 13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення; 14) адреса місця проживання; 15) номери засобів зв`язку; 16) адреси електронної пошти (за наявності); 17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом; 18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.
Згідно із пунктом 8-2 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі може бути роздрукований. У такому випадку він повинен містити QR-код військово-облікового документа, придатний для зчитування. Пунктом 9 Порядку №559 передбачено, що військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Позивач до заяви про надання відстрочки надав військово-обліковий документ, сформований за допомогою застосунку "Резерв+". Цей військово-обліковий документ у електронній формі був роздрукований, містив QR-код військово-облікового документа, був придатний для зчитування, доданий як додаток до заяви від 04.09.2024 року і підтверджував ту обставину, що позивач перебуває на обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ), а тому посилання відповідача на те, що не має військово-облікового документа встановленого зразка також безпідставні.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі № 342/158/17 суд касаційної інстанції зазначив, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
З огляду на зазначене, суд доходить висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення відповідача оформлене протоколом від 12.09.2024 №15, Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_8 , яким відмовлено позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу в порядку, передбаченому чинним законодавством, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, згідно із абз.5 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з внесенням відомостей про відстрочку від призову на військову службу до бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про що видати на руки ОСОБА_1 довідку за формою, визначеною у додатку 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.
Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.
Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.
Отже, позовна вимога про зобов`язання відповідача надати йому в порядку, передбаченому чинним законодавством, відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, згідно із абз.5 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" задоволенню не підлягає, оскільки суд у спірних правовідносинах не може перебирати на себе повноваження іншого органу та, відповідно, встановлювати достатність документів та підстав для надання відстрочки від призову на час прийняття рішення уповноваженим органом.
Враховуючи обставини справи, суд вважає належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.11.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, з урахування висновків суду.
Враховуючи обставини справи, суд вважає належним та достатнім способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0770-3307-1146-5490 від 11.11.2024.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному у період з 10.03.2025 по 25.03.2025, рішення ухвалено 26.03.2025.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257, 262-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення, оформлене протоколом від 12.09.2024 №15, Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_8 , яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абз.3 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"..
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_10 ( АДРЕСА_1 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04 вересня 2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду викладених у цьому рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець