Справа № 520/23158/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 р. Справа № 520/23158/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 17.12.24 по справі № 520/23158/24

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Міністерства у справах ветеранів України в особі міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, у якій просить :

визнати протиправним та скасувати рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України від 22.10.1993 № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон України № 3551-XII) Міністерства у справах ветеранів України № 7/III/13/1 від 23.05.2024 що оформлене протоколом від 23.05.2024 № 7 у частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

зобов`язати міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій та прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII від 23.05.2024 № 7/III/13/1, що оформлене протоколом від 23.05.2024 № 7 у частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , на думку позивача, є протиправним та підлягає скасуванню. Вказує, що всі представлені ОСОБА_1 свідки в зазначений період брали безпосередню участь у заходах з національної безпеки і оборони. Відповідно до витягу з послужного списку ОСОБА_2 був її командиром, але міжвідомча комісія не стала перевіряти зазначені факти, не робила запитів з метою підтвердження підстав наведених ОСОБА_1 для отримання статусу учасника бойових дій, не викликала заявлених свідків.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначив, що оскаржуване рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій є обґрунтованим, прийнятим у межах повноважень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII Міністерства у справах ветеранів України № 7/III/13/1 від 23.05.2024 що оформлене протоколом від 23.05.2024 № 7 у частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .

Зобов`язано міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення вмотивовано тим, що відповідач відмовив позивачу в отриманні статусу учасника бойових дій виходячи лише з пакету документів доданих до заяви, але не провівши всіх необхідних дій та не переконавшись у наявності у позивача наявності підстав для отримання такого статусу. Таким чином, відповідач не вчинив всіх необхідних дій з метою перевірки наявності підстав для отримання позивачем статусу учасника бойових дій. Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та не може вважатись прийнятим з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Також, суд першої інстанції прийшов до висновку, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що під час розгляду питання про надання позивачу статусу учасника бойових дій 23.05.2024 міжвідомча комісія правомірно відмовила в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку із відсутністю правових підстав відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України № 3551-ХІІ.

Вказує, що ОСОБА_1 подано на розгляд міжвідомчої комісії замість довідки свідчення (заяви) трьох свідків: ОСОБА_3 , колишнього військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_2 начальника штабу - першого заступника командира військової частини та ОСОБА_4 .

До вказаних свідчень ОСОБА_1 не були додані документальні підтвердження участі : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, за період, за які вони свідчить, як того вимагає абзац 9 пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України № 3551-ХІІ та абзац 24 пункту 4 Порядку № 413.

До вказаного свідчення ОСОБА_1 не були додані документи, що підтверджують отримання ОСОБА_4 статусу учасника бойових дій саме відповідно до абзацу 1 пункту 19 частини 1статті 6 Закону України № 3551-ХІІ.

З пакету документів наданих позивачем, також встановлено, що відсутні свідчення командира підрозділу (або відомості хто із зазначених вище свідків був командиром підрозділу), в зоні відповідальності якого ОСОБА_1 виконувала бойові завдання, натомість надані свідчення заступника командира підрозділу, що не відповідає абзацу 7 пункту 25 статті 6 Закону України № 3551-ХІІ та абзацу двадцять другого пункту 4 Порядку № 413,

Вказує, що той факт, що ОСОБА_2 в період з 26.02.2022 по 16.04.2022 був на посаді начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 , не правомірно застосовується позивачем, як аргумент, оскільки сам факт посилання на посаду ОСОБА_2 не свідчить про те, що він був командиром військової частини та ОСОБА_1 на момент отримання поранення (травми) виконувала його накази і перебувала в зоні його відповідальності.

Враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржуване рішення міжвідомчої комісії прийняте у межах повноважень, з використанням повноважень відповідно до мети, з якою ці повноваження надані, обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення за заявою позивача, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 25.04.2024 ОСОБА_1 звернулась із заявою до міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій щодо надання їй статусу учасника бойових дій відповідно до статті 6 Закону України № 3551-ХІІ (а.с. 151-152).

Серед додатків до заяви були додані: нотаріально завірені заяви військовослужбовців ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчення учасників бойових дій та інші документи.

23.05.2024 міжвідомчою комісією прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України № 3551-ХІІ (а.с. 28-29)

У вищевказаному рішенні зазначено : «Зі змісту заяви та доданих до неї документів, вбачається, що ОСОБА_1 просить розглянути на міжвідомчій комісії питання надання їй статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини першої статті 6 Закону.

Однак, у доданих до заяви документах відсутнє документальне підтвердження безпосередньої участі у заходах свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за період, за який вони свідчать, що не відповідає вищезазначеним вимогам пункту 25 частини 1 статті 6 Закону.

В матеріалах справи відсутні свідчення командира підрозділу (або відомості хто зі свідків є командиром підрозділу), в зоні відповідальності якого ОСОБА_1 виконувала бойові завдання».

Позивач, вважаючи протиправним оскаржуване рішення, звернулась з даним позовом до суду.

Погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни визначається Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон України № 3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Згідно зі статтею 5 Закону України № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно з пунктом 19 частини 1 статті 6 Закону України № 3551-XII військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту (крім військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Служби безпеки України та осіб, які входять до складу розвідувальних органів України), або їх представники мають право відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг» подати заяву про надання статусу учасника бойових дій, у тому числі засобами Реєстру та/або Державного вебпорталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони, та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, до комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, повноваження якої визначаються законодавством.

У такій заяві зазначаються відомості про безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення та перебування безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а також додаються копії відповідних документів, засвідчені підписом суб`єкта звернення (за наявності).

Якщо особа, яка подає заяву про надання статусу учасника бойових дій, не володіє такими відомостями (документами), комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій витребовує такі відомості (документи) за запитом в уповноваженого органу або особи в рамках міжвідомчої взаємодії суб`єктів владних повноважень, але не пізніше ніж через п`ять календарних днів від дати надходження такої заяви. Уповноважений орган або особа зобов`язані надати запитувані відомості (документи) або обґрунтувати причину відмови у наданні не пізніше ніж через 15 календарних днів від дати надходження такого запиту.

Не пізніше ніж через 10 календарних днів після отримання відомостей (документів) комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій приймає рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій.

Відповідно до п. 25 ч. 1 ст. 6 Закону України № 3551-XII учасниками бойових дій визнаються особи, які з 24 лютого по 25 березня 2022 відповідно до Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» або у складі добровольчих формувань у взаємодії зі Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Національною поліцією, Національною гвардією України, Службою безпеки України та іншими утвореними відповідно до закону військовими формуваннями та правоохоронними органами брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

У разі відсутності довідки, передбаченої абзацом п`ятим цього пункту, підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є :

свідчення (заява) не менше ніж трьох свідків (одним із яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів;

особам, які отримали поранення, контузію, каліцтво, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю, самокалічення), - свідчення (заява) не менше ніж двох свідків, які брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, про період безпосередньої участі осіб, зазначених у цьому абзаці, у таких заходах, а також медичні документи, що підтверджують отримання особою поранення, контузії, каліцтва під час безпосередньої участі у здійсненні таких заходів.

До уваги беруться свідчення (заяви) осіб, підпис на яких засвідчений нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої цієї статті та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 цього Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, за період, за який вони свідчать.

Рішення про надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, приймається міжвідомчою комісією, утвореною центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності, членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників та Захисниць України.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб, а також райони проведення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

Підставою для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, є довідка, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими особа сама або у складі добровольчого формування брала безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 відповідно до пунктів 19 - 21 та 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-XII затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі Порядок № 413) який визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Дія цього Порядку не поширюється на процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, визначених у статті 6-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон), крім випадків, визначених Порядком надання в автоматичному режимі статусу учасника бойових дій у період воєнного стану в районах ведення воєнних (бойових) дій або на тимчасово окупованих територіях, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2024 № 1041.

Згідно із підпунктом 6 пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання заявникам статусу учасника бойових дій є для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 25 частини першої статті 6 Закону, підставою для надання статусу учасника бойових дій є довідка за формою згідно з додатком 6, видана командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) Збройних Сил, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, Держприкордонслужби, СБУ та інших утворених відповідно до закону військових формувань чи правоохоронних органів, у взаємодії з якими заявник сам або у складі добровольчого формування брав безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про період участі у таких заходах.

У разі відсутності зазначеної довідки підставою для надання статусу учасника бойових дій заявникам, зазначеним в абзаці першому цього підпункту, є:

свідчення (заява) не менше трьох свідків (одним з яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів;

заявникам, які отримали поранення, контузію, каліцтво, що унеможливило подальше виконання ними відповідних завдань (крім випадків необережного поводження із зброєю, самокалічення), - свідчення (заява) не менше двох свідків, які брали участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів, про період безпосередньої участі осіб, зазначених у цьому абзаці, у таких заходах, а також медичні документи, що підтверджують отримання особою поранення, контузії, каліцтва під час безпосередньої участі у здійсненні таких заходів.

До уваги беруться свідчення (заяви) осіб, справжність підпису на яких засвідчено нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період, за який вони свідчать.

До періоду безпосередньої участі заявників, зазначених в абзаці першому цього підпункту, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, включається період, підтверджений усіма свідками.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 413 заявники з числа осіб, зазначених у пункті 25 частини першої статті 6 Закону, або командири добровольчих формувань, у складі яких такі заявники брали безпосередню участь у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, подають на розгляд міжвідомчої комісії документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку для таких заявників, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій.

Пунктом 11 Порядку № 413 визначено, що для надання статусу учасника бойових дій заявник подає комісії (міжвідомчій комісії) заяву. Заява може подаватися: у паперовій формі за формою згідно з додатком 8: безпосередньо комісії (міжвідомчій комісії), у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку; через центр (заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону); в електронній формі заявниками з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Реєстру. Подати заяву в електронній формі засобами Порталу Дія може громадянин України, засобами Реєстру - громадянин України, іноземець або особа без громадянства (за наявності реєстраційного номеру облікової картки платника податків). Заявники, рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій яким приймається відповідними комісіями розвідувальних органів, можуть подавати заяву на адресу такої комісії виключно у паперовій формі за формою згідно з додатком 8.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 413 рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається: комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону; міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.

Пунктом 21 Порядку № 413 передбачено, що міжвідомча комісія розглядає документи, надіслані комісіями, заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону, або командирами добровольчих формувань, у складі яких такі заявники брали безпосередню участь в антитерористичній операції, у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та в разі потреби уточнює інформацію про заявників, стосовно яких вони подані (надсилає необхідні запити тощо), заслуховує пояснення таких заявників, свідків, представників державних органів та в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про надання (відмову в наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії чи заявників, які звернулися до міжвідомчої комісії.

Згідно із пунктом 24 Порядку № 413 комісія або міжвідомча комісія відмовляє заявнику в наданні статусу учасника бойових дій у разі: 1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій; 2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку; 3) подання недостовірної інформації; 4) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину під час участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

У разі усунення виявлених підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій заявник або уповноважена особа може повторно ініціювати винесення питання про надання зазначеного статусу (за процедурою, визначеною цим Порядком) на розгляд комісії шляхом подання заяви до керівника відповідного міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади чи іншого державного органу, в якому утворено комісію.

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України «Про адміністративну процедуру» та/або в судовому порядку.

З аналізу вищевикладених положень законодавства слідує, що рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пункті 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-ХІІ, приймається міжвідомчою комісією. Для надання статусу учасника бойових дій заявник подає міжвідомчій комісії заяву, а також документи, що передбачені пунктом 4 Порядку №413, а саме: довідку за формою згідно з додатком 6 Порядку № 413, а у разі її відсутності - свідчення (заяву) не менше трьох свідків (одним з яких є командир підрозділу, в зоні відповідальності якого перебувала особа або добровольче формування, у складі якого особа брала участь у здійсненні відповідних заходів) про період безпосередньої участі в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів. При цьому до уваги беруться свідчення (заяви) осіб, справжність підпису на яких засвідчено нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за період, за який вони свідчать.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України» період дії воєнного стану громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - цивільні особи), можуть брати участь у відсічі та стримуванні збройної агресії російської федерації та/або інших держав, у тому числі отримати вогнепальну зброю і боєприпаси до неї відповідно до порядку та вимог, встановлених Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 № 43, затверджено Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб, відповідно до Закону України № 3551-XII (далі Положення № 43).

Відповідно до Положення № 43, основними завданнями міжвідомчої комісії в світлі цього судового спору є:

1) надання статусу учасника бойових дій у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, особам, зазначеним в пунктах 19, 20 та 22 частини першої статті 6 Закону України № 3551-XII;

2) надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в пунктах 21, 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-XII;

3) надання статусу учасника бойових дій працівникам підприємств, установ, організацій, які у порядку, встановленому законодавством, залучалися та брали безпосередню участь в антитерористичній операції в районах її проведення у період з дня набрання чинності Законом України від 01.07.2014 № 1547-VII «Про внесення зміни до статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до набрання чинності Законом України від 07.04.2015 № 291-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щодо статусу осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України".

Частиною 2 Положення № 43 визначено, що Міжвідомча комісія має право, зокрема:

1) розглядати документи зі спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, надіслані комісіями при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах, щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу;

2) розглядати документи щодо надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в підпункті 2 пункту 1 цього розділу, або позбавлення їх такого статусу, надіслані такими особами або командирами добровольчих формувань, у складі яких вони брали участь в антитерористичній операції, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

6) уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких подано документи, заслуховувати пояснення цих осіб, свідків та представників державних органів;

7) приймати рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій особам, зазначеним у підпунктах 1-3 пункту 1 цього розділу;

10) повертати документи щодо надання статусу учасника бойових дій комісіям при міністерствах, інших центральних органах виконавчої влади чи інших державних органах у разі відсутності в поданих документах спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання (стосовно осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 1 цього розділу).

Підстави для відмови міжвідомчої комісії в наданні статусу учасника бойових дій врегульовані п. 5 Порядку № 43, відповідно до якого Міжвідомча комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій у разі:

1) відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій;

2) відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

3) виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України або подання недостовірних даних про особу;

4) виявлення факту підробки поданих документів;

5) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Як встановлено судом та не заперечується позивачем, довідка за формою згідно з додатком 6 Порядку № 413 (про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 24 лютого по 25 березня 2022) до заяви 25.04.2024 нею не додавалася. Натомість позивачем до заяви про надання статусу учасника бойових дій від 25.04.2024 додані нотаріально засвідчені свідчення військовослужбовців : ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Так, зі змісту свідчень ОСОБА_4 з приводу безпосередньої участі ОСОБА_1 в здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, останній пояснив що йому відомо, що 26.02.2022 до штабу в/ч НОМЕР_2 прибула ОСОБА_1 як доброволець. ОСОБА_1 була розподілена до підрозділу підготовки штабу в/ч НОМЕР_1 . Виконувала завдання по перевірці документів осіб, які прибували добровільно для проходження служби. 02.03.2022 ОСОБА_1 за місцем дислокації штабу в/ч НОМЕР_1 отримала поранення, травмування (а.с. 32).

В матеріалах справи міститься копія посвідчення УБД ОСОБА_4 № НОМЕР_3 (а.с. 33) та довідка начальника штабу сил оборони Харкова від 26.05.2022 № 2/325 (а.с. 34) відповідно до якої полковник ОСОБА_4 проходить службу у НОМЕР_4 окремій бригаді територіальної оборони, та брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі штабу сил оборони Харкова з 24.02.2022 по 08.03.2022, про що свідчать : бойове розпорядження Головнокомандувача ЗСУ від 23.02.2022 № 39/304/92/29, бойове розпорядження Командувача Об`єднаних сил ЗСУ від 23.02.2022 № 313/200/80т, бойове розпорядження командувача ОК « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 24.02.2022 № 01, бойове розпорядження ОУВ «СЛОБОДА» від 25.03.2022 № 182т, наказ командира сил оборони Харкова (по стройовій частині) від 23.02.2022 № 2.

Зі змісту свідчень ОСОБА_3 з приводу безпосередньої участі ОСОБА_1 в здійсненні заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України пояснив, що 24.02.2022 близько 8:00 його знайомий ОСОБА_5 забрав його з дому і відвіз у розташування частини за адресою : АДРЕСА_1 (в/ч НОМЕР_1 ). Протягом 24-го та 25-го лютого 2022 в розташуванні в/ч НОМЕР_1 він займався організацією та облаштуванням медичного пункту у вказаній частині. 26.02.2022 у 2-й половині дня, після виконання бойових завдань зустрів свою знайому ОСОБА_1 , яка знаходилась в пропускному пункті чергової частини. Протягом наступних днів до 02.03.2022 ОСОБА_1 він бачив кожного дня в розташуванні в/ч НОМЕР_1 . Вона здійснювала добові чергування та патрулювання території з метою виявлення ДРТ ворога. Наскільки йому відомо з 26.02.2022 по 02.03.2022 ОСОБА_1 офіційно до особового складу в/ч НОМЕР_1 внесена не була, так як на той момент була діючим співробітником УПП, що ускладнювало процес зарахування до особового складу. Виходячи з обставин можна зробити висновок, що ОСОБА_1 виконувала обов`язки військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , але без офіційного зарахування до особового складу, через брак часу та її службу в УПП. 02.03.2022 знаходячись в розташуванні в/ч НОМЕР_1 , але в іншій будівлі близько 22:00 після нанесення авіаудару по території військової частини, він разом зі своїми побратимами, побіг рятувати особовий склад з-під завалів. Через значні руйнування будівлі та велику кількість постраждалих та загиблих дістатися до ОСОБА_1 йому вдалося лише приблизно через дві години. На той момент. ОСОБА_1 була жива, але в дуже важкому стані. Через технічну несправність спец сигналу автомобіля швидкої медичної допомоги д.н.з. НОМЕР_5 бригади 801 він попросив присутній екіпаж поліції супроводжувати вказану швидку з пораненими, серед яких була ОСОБА_1 до медичного закладу (а.с. 35).

В матеріалах справи міститься копія посвідчення УБД ОСОБА_3 № НОМЕР_6 (а.с. 36) та довідка довідки в/ч НОМЕР_1 від 26.04.2024 № 1571/4050 (а.с. 37) відповідно до якої молодший сержант ОСОБА_3 в період з 25.02.2022 по 29.04.2022, з 09.05.2022 по 02.07.2022, з 09.07.2022 по 31.07.2022, з 08.08.2022 по 24.08.2022, з 27.08.2022 по 20.11.2022, з 28.11.2022 по 31.12.2022, з 01.02.2023 по 24.05.2023, з 01.06.2023 по 03.07.2023, з 23.10.2023 по 02.11.2023, з 08.11.2023 по 20.11.2023 брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в м. Харків, Харківська обл. м. Барвінкове, Харківська обл. с-ше Близнюки, Харківська обл. м. Ізюм, Донецька обл. м. Костянтинівка, Харківська обл. с-ше. Мала Данилівка, Харківська обл. м. Дергачі, Харківська обл. с-ше. Слатине.

Як вбачається з позовної заяви та відзиву на апеляційну скаргу, позивачем зазначено, що станом на 02.03.2022 безпосередній командир ОСОБА_1 , начальник стройової частини капітан ОСОБА_6 під час авіаудару ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув і наступний командир чиї накази позивач мала виконувати був ОСОБА_2 .

Зі змісту свідчень ОСОБА_2 з приводу безпосередньої участі ОСОБА_1 в здійсненні необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, пояснив що він в період з 26.02.2022 по 16.04.2022 був на посаді начальника штабу - першого заступника командира в/ч НОМЕР_1 . З 26.02.2022 по 02.03.2022 безпосередньо виконував обов`язки згідно з займаною посадою. 3 26.02.2022 по 02.03.2022 ОСОБА_1 дійсно знаходилась у розташуванні підрозділу в/ч НОМЕР_1 та виконувала поставлені завдання з захисту територіальної цілісності у країни. 02.03.2022 по розташуванню в/ч НОМЕР_1 був здійснено авіаційний удар, внаслідок чого громадянка ОСОБА_1 отримала поранення (а.с. 38).

В матеріалах справи міститься копія посвідчення УБД ОСОБА_2 № НОМЕР_7 (а.с. 39) та витяг із послужного списку ОСОБА_2 згідно якого він з 11.01.2022 по 16.04.2022 був начальником штабу першим заступником командира в/ч НОМЕР_1 НОМЕР_8 окрема бригада ТРО Регіонального управління Сил ТРО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сил ТРО ЗСУ, з 31.05.2022 по 06.09.2022 був начальником інформаційно - аналітичного відділення оперативного відділу штабу Регіонального управління Сил ТРО « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 06.09.2022 по 14.03.2023 був заступником начальника штабу НОМЕР_8 окремої бригади територіальної оборони РУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з 14.03.2023 по 26.06.2023 був начальником інформаційно аналітичного відділу управління поточних операцій штабу 10 армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ (а.с. 40-43).

Як встановлено абзацом 9 пункту 25 частини першої статті 6 Закону України № 3551-ХІІ та абзацом 5 підпункту 6 пункту 4 Порядку № 413, до уваги беруться свідчення (заяви) осіб, підпис на яких засвідчений нотаріально, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до абзацу першого пункту 19 частини першої цієї статті та/або статус особи з інвалідністю внаслідок війни з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 частини другої статті 7 цього Закону та які мають документальне підтвердження своєї участі у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, за період, за який вони свідчать.

Колегія суддів зазначає, що 23.05.2024 міжвідомчою комісією прийнято рішення, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 25 частини 1 статті 6 Закону України № 3551-ХІІ (а.с. 28-29)

Підставою відмови в наданні статусу учасника бойових дій зазначено, що у доданих до заяви документах відсутнє документальне підтвердження безпосередньої участі у заходах свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за період, за який вони свідчать, що не відповідає вищезазначеним вимогам пункту 25 частини 1 статті 6 Закону. В матеріалах справи відсутні свідчення командира підрозділу (або відомості хто із свідків є командиром підрозділу), в зоні відповідальності якого ОСОБА_1 виконувала бойові завдання.

Згідно з п. 3 розділу III Положення № 43 міжвідомча комісія розглядає документи та у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких вони подані, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів та у місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення щодо надання (відмови у наданні) статусу учасника бойових дій, про що інформує комісії, підприємства, установи, організації або їх працівників, осіб, зазначених у «пунктах 21, 25 частини 1 статті 6 Закону, за формою, наведеною в додатку 1 до цього Положення.

Отже, міжвідомча комісія в силу діючого законодавства наділена повноваженнями вчиняти певні дії для вирішення питання щодо надання особі статусу учасника бойових дій.

Проте, відповідачем не надано доказів направлення відповідних запитів щодо уточнення інформації про особу та заслуховування заявлених свідків.

Тобто, відповідач відмовив позивачу в отриманні статусу учасника бойових дій виходячи лише з пакета документів доданих до заяви, але не провівши всіх необхідних дій та не переконавшись у наявності у позивача наявності підстав для отримання такого статусу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час розгляду поданих документів Міжвідомча комісія повинна ретельно вивчати зміст поданих до розгляду первинних документів, в разі необхідності заслуховувати пояснення осіб. Наявність будь-яких документів не є автоматичною підставою для надання особі статусу учасника бойових дій, разом із тим, саме на відповідача покладено обов`язок обґрунтувати прийняте рішення, а разі зауважень до поданих документів чи відсутність доказів участі позивача у бойових діях зазначити у рішенні підстави та мотиви прийнятого рішення.

Належна мотивація рішення (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура прийняття відповідного рішення.

Щодо доводів відповідача, що Міжвідомча комісія є окремим суб`єктом владних повноважень, який наділений окремими від Мінветеранів дискреційними повноваженнями, суд зазначає наступне.

Міжвідомча комісія утворена Мінветеранів на виконання абзацу п`ятого пункту 5 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413.

Оскаржуване у даній справі рішення має печатку, саме Міністерства у справах ветеранів України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що визначення відповідачем у справі Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, є правомірним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку що, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а належним способом відновлення права позивача є зобов`язання Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-ХІІ Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву позивача про надання йому статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає вірним висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII Міністерства у справах ветеранів України № 7/ІІІ/13/1 від 23.05.2024 що оформлене протоколом від 23.05.2024 № 7 у частині відмови у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 та зобов`язання міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України № 3551-XII Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що спірне рішення відповідача прийняте необґрунтовано, без урахування усіх суттєвих обставин і документів, відтак підлягає скасуванню.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про зобов`язання відповідача повторно належним чином розглянути заяву позивача та подані ним документи, з урахуванням наявності таких документів, які вказують на відповідне право на отримання статусу учасника бойових дій та прийняти рішення по суті.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства у справах ветеранів України, в особі Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.12.2024 по справі № 520/23158/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді О.В. Присяжнюк В.Б. Русанова