Справа № 727/2458/25
Суддя: Дубець О. С.
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/2458/25
Провадження № 2-а/727/64/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі:

головуючого судді Дубець О.С.

за участю:

секретаря судового засідання Вовкун Н.Ю.

учасників справи:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Буряк О.І.

представника відповідача не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду м. Чернівців за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 № 666 від 12 лютого 2025 року про накладення на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17000,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою від 10 березня 2025 року судом було відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи суд вирішив проводити з повідомленням сторін.

Цією ж ухвалою відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

На виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі від відповідача надійшов відзив в якому ІНФОРМАЦІЯ_3 просить:

-у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 666 від 12 лютого 2025 року відмовити.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує такими доводами.

12 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнята постанова №666 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, якою на громадянина ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Позивач вважає вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо нього, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Так, позивач зазначає, що як видно з постанови ІНФОРМАЦІЯ_6 №666, третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлено, що 05 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. в приміщенні прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_7 встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим законодавством вимогам військового обліку, в період з 21.04.2000 року по 05.02.2025 року порушував правила військового обліку, а саме: не став на військовий обік у ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Разом з тим, ОСОБА_1 вважає, що адміністративне правопорушення яке пов`язане з тим, що він не став на військовий обік у ІНФОРМАЦІЯ_8 , останнім було вчинене, по його версії 28.04.2000, а по версії відповідача 21.04.2000.

Вважає, що обов`язок стати на військовий облік у нього виник після того, як він в період навчання з 01 вересня 1997 року по 27 червня 2003 року у Педагогічному коледжі Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича, був зареєстрований у м. Чернівцях, а 21 квітня 2000 року переїхав додому та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Саме в період з 21 квітня 2000 року по 27 квітня 2000 року у відповідності до статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ (в редакції від 12.01.2000 року станом на час вчинення правопорушення 21.04.2000 року), він повинен був у семиденний строк стати на військовий облік, але не зробив цього.

Оскільки станом на 21.04.2000 та на 28.04.2000 не існувало норми КУпАП, на підставі якої його притягнули до адміністративної відповідальності, оскаржувана постанова є протиправною.

Також з урахуванням наведеного ОСОБА_1 вважає, що на підставі статті 38 КУпАП (в редакції станом на момент звернення з позовом до суду) передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Оскільки, правопорушення вчинено ОСОБА_1 28.04.2000 року (дата, до якої ОСОБА_1 повинен був стати на військовий облік), тобто 24 роки потому, тому адміністративне стягнення не може бути на нього накладене.

Відповідач у відзиві зазначив, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою та такою, що винесена у відповідності до правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Вказує на те, що позивач не з`являвся по 05.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_6 (третього відділу), на військовому обліку не перебував. Такі дії (бездіяльність) призвели до триваючого порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період. Тобто ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

В судовому засіданні позивач та його представник адвокатка Буряк О.І. підтримали позовні вимоги з підстав, наведених в позові. ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що на військовий облік він був взятий 05.02.2025. Раніше він двічі звертався до ІНФОРМАЦІЯ_6 (третього відділу) із наміром встати на військовий облік, але двічі йому повідомлялось про те, що такої необхідності немає, оскільки він по стану здоров`я не підходить для військової служби. Умислу на вчинення адміністративного правопорушення він не мав та не знав, що повинен стати на військовий облік.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про судове засідання, про причини неявки не повідомив.

ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом

Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 12 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова № 666, якою вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, доведена повністю та накладено на ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн.

Оскаржувана постанова прийнята відповідачем на підставі матеріалів адміністративної справи, зокрема, в процесі розгляду було встановлено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з 21.04.2000 по 05.02.2025 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за місцем реєстрації, тобто порушував вказані правила військового обліку в особливий період.

Постанова прийнята на підставі таких доказів: протокол № 3/63 від 05.02.2025, копія паспорта громадянина України, копія облікової карти, заява про взяття на військовий облік, скан з електронного застосунку «Резерв+».

Відповідно до протоколу № 3/63 про адміністративне правопорушення від 05 лютого 2025 року встановлено, що 05 лютого 2025 року о 09 год. 00 хв. в приміщенні прийому громадян ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим законодавством вимогам військового обліку, в період з 21.04.2000 по 05.02.2025 порушував правила військового обліку, а саме: не став на військовий обік у ІНФОРМАЦІЯ_8 . Такими діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги п.п. 5, 7 ч. 3 ст. 1, ч. 8 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу та вимоги п. 1, 5 ч. 1 Додатку 2 до Порядку організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, що призвело до порушення ним правил військового обліку, вчиненого в особливий період, чим вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Як пояснення та заперечення щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності позивачем зазначено: «після закінчення Чернівецького педколеджу мав проблеми зі здоров`ям».

Відповідно до пенсійного посвідчення від 15.02.2024 та довідки до акта огляду МСЕК від 15.01.2024 ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності.

Відповідно до витягу, сформованого 05 лютого 2025 року у мобільному застосунку «Резерв+», ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 (Кіцмань), придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, НЦ, закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони; дата уточнення даних 05.02.2025.

Відповідно до диплому молодшого спеціаліста від 27 червня 2003 року ОСОБА_1 закінчив у 2003 році Педагогічний коледж Чернівецького національного університету ім. Ю.Федьковича.

Відповідно до заяви від 05 лютого 20205 року, поданої ОСОБА_1 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 , позивач просить взяти його на військовий облік військовозобов`язаних рядового, сержантського, старшинського складу запасу у зв`язку із зарахуванням в запас.

Відповідно до Інформації в реєстрі Оберіг, сформованої 18.12.2024, ОСОБА_1 на обліку не перебуває.

З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є встановлення законності та обґрунтованості постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з вимогами частини 1 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до частини 1 статті 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Частиною першою статті 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

З диспозиції частини 3 статті 210 КУпАП вбачається, що остання передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України № 2102 -IX від 24.02.2022 року введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

Судом встановлено, що підставою для прийняття начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 полковником ОСОБА_2 оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало те, що останній, будучи військовозобов`язаним, всупереч встановленим чинним законодавством вимогам правил військового обліку, з 21.04.2000 по 05.02.2025 не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних за місцем реєстрації, тобто порушував правила військово обліку в особливий період. Тим самим відповідачем встановлено, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

В позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що обов`язок стати на військовий облік у зв`язку із зміною місця проживання у нього виник 21.04.2000. Зробити це він повинен був у семиденний строк з дати реєстрації нового місця проживання, тобто з 21.04.2000 по 27.04.2000. Але, оскільки, він цього не зробив у визначений законом строк, то адміністративне правопорушення за яке на нього накладене адміністративне стягнення він вчинив 28.04.2000. При цьому, станом на момент вчинення адміністративного правопорушення стаття 210 КУпАП була в іншій редакції та не містила частину 3, за якою на нього наклали адміністративне стягнення оскаржуваною постановою.

Частина 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до частини 8 статті 2 Закону Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначення особливостей ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном, визначений Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487).

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Додатку 2 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти, зокрема, повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад.

Згідно з підпунктом 7 пункту 1 Додатку 2 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 Додатку 2 Порядку № 1487 у випадку зміни персональних даних, зазначених у пунктах 7 та 7-1 частини першої статті 7 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, повідомляти про такі зміни в семиденний строк через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або особисто шляхом прибуття до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу (для військовозобов`язаних та резервістів СБУ чи розвідувальних органів - до відповідного органу СБУ чи розвідувального органу України). Такі персональні дані можуть повідомлятися не частіше ніж один раз на сім днів через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Згідно з підпунктом 10 пункту 1 Додатку 2 Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів;

Відповідно до підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 Порядку № 1487 у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вказані вище вимоги закону не були виконані до 05.02.2025. Так, встановлено, що в період з 21.04.2000 по 05.02.2025 позивач не звертався за постановленням на військовий облік за місцем реєстрації в даному випадку до ІНФОРМАЦІЯ_7 . Докази того, що ОСОБА_1 до 05.02.2025 перебував на військовому обліку в іншому територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки позивачем не надані. Крім того, суд бере до уваги пояснення самого позивача, який вказав, що він дійсно в період навчання з 01 вересня 1997 року по 27 червня 2003 року у Педагогічному коледжі Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича, був зареєстрований у м. Чернівцях, а 21 квітня 2000 року переїхав додому та був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але на військовий облік за вказаною адресою не став.

В матеріалах адміністративної справи міститься заява ОСОБА_1 про взяття на військовий облік від 05.02.2025 та інформація з електронного ресурсу Оберіг щодо позивача станом на 18.12.2024 з відміткою «Не на обліку».

Щодо посилань позивача на те, що на підставі статті 38 КУпАП (в редакції станом на момент звернення з позовом до суду) пройшли строки для притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення в особливий період правопорушення, передбаченого статтею 210 цього Кодексу, оскільки це правопорушення ним вчинено 28.04.2000 року (дата до якої ОСОБА_1 повинен був стати на військовий облік), тобто 24 роки потому, то суд вважає, що воно не заслуговує на увагу, оскільки правопорушення, вчинене ОСОБА_1 має характер триваючого, так як обов`язок позивача стати на військовий облік не обмежується певним строком. Судом встановлено, що ОСОБА_1 протягом усього часу, починаючи з 28.04.2000 і до 05.02.2025, не були виконані вимоги закону щодо правил військового обліку.

Так, Верховний Суд в постанові від 23.11.2018 у справі №489/4756/16-а роз`яснив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Така позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

Дослідивши матеріали справи та пояснення позивача суд дійшов висновку, що ним не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа не дотрималася вимог статті 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не врахувала вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи.

На виконання вимог частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо посилання позивача на те, що він не мав умислу на вчинення адміністративного правопорушення та не знав, що повинен стати на військовий облік, суд зауважує таке.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Стаття 68 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Об`єктом адміністративного правопорушення, визначеного статтею 210 КУпАП, є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу, а саме, у порушенні правил військового обліку, неявці на виклик до військового комісаріату без поважних причин або несвоєчасному поданні в обліковий орган відомостей про зміну свого місця проживання, освіти, місця роботи, посади, а також у порушенні порядку проходження навчальних зборів (занять) у навчальних закладах Товариства сприяння обороні України та професійно-технічних навчальних закладах (формальний склад).

Суб`єкт адміністративного проступку - особливий (військовозобов`язані, призовники).

Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері виконання військового обов`язку і несення військової служби. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закони України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що навіть за відсутності у особи умислу на вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210 КУпАП, особа несе відповідальність за вчинене у випадку доведення її вини, оскільки захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та неухильне додержання законів є прямим обов`язком кожного громадянина України.

Висновки за результатами розгляду позову

Щодо суті позовних вимог

Враховуючи, що позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП, та судом не становлено порушень при складанні матеріалів справи про адміністративне правопорушення та розгляду їх уповноваженою особою, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.

Щодо судових витрат

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 286, 292, 293 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Дата складання повного судового рішення 26 березня 2025 року.

Суддя Дубець О.С.