Справа № 640/24135/20
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 березня 2025 р. м. Чернівці Справа № 640/24135/20

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши заяву представника Офісу Генерального прокурора проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Першої кадрової комісії №85 про неуспішне проходження прокурором другого відділу процесуального керівництва про провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва ОСОБА_1 атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

- визнати протиправним та скасувати наказ прокурора міста Києва №1903к від 09 вересня 2020 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва про провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва та органів прокуратури з 10 вересня 2020 року;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури з 10 вересня 2020 року;

- поновити ОСОБА_1 в органах прокуратури на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва про провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні Київської міської прокуратури з 10 вересня 2020 року або рівнозначній (рівноцінній) посаді, яку він займав станом на 10 вересня 2020 року;

- стягнути з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 10 вересня 2020 року і до моменту фактичного поновлення на роботі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року прийнято дану адміністративну справу до свого провадження; роз`яснено учасниками справи, що розгляд цієї справи починається спочатку; вирішено, що справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник Офісу Генерального прокурора разом з відзивом на позовну заяву подав до суду заяву проти розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування поданої заяви представник Офісу Генерального прокурора посилався на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки предметом спору є наказ про звільнення позивача з посади прокурора (який згідно з положеннями Закону України «Про запобігання корупції» вважається службовою особою, яка займає відповідальне або особливо відповідальне становище), що має важливе значення для відповідача (Офісу Генерального прокурора), з діяльністю якого пов`язані виплати, які просить стягнути позивач, і які фінансуються з державного бюджету. Крім цього, представник відповідача посилається на складність даної справи, а тому вважає, що її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження не сприятиме всебічному та повному встановленню обставин справи і належному дослідженню доказів. Також представник Офісу Генерального прокурора бажає надати усні пояснення по суті спору у даній справі.

Розглянувши заяву представника Офісу Генерального прокурора проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд зазначає наступне.

Частинами першою-третьою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з частиною четвертою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Крім цього, частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує: для юридичних осіб - п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; для фізичних осіб та фізичних осіб - підприємців - сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Враховуючи предмет даного позову та суть спірних відносин, дана адміністративна справа не віднесена Кодексом адміністративного судочинства України до жодної з категорій справ, визначених частиною четвертою статті 12 та частиною четвертою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, які необхідно розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

У поданій заяві представник Офісу Генерального прокурора посилається на пункт 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище. А також вказує на примітку до статті 51-3 Закону України «Про запобігання корупції», якою визначено, що службовими особами, які займають відповідальне та особливе відповідальне становище, є прокурори. Вказані обставини, на думку представника відповідача, також указують на те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Проте такі доводи не свідчать про наявність безумовних підстав для розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження з огляду на те, що дана справа відсутня у вичерпному переліку категорій справ (частина четверта статті 12 та частина четверта статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України), які необхідно розглядати виключно за правилами загального позовного провадження.

Поряд з цим частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже, вирішення питання за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатись адміністративна справа, враховуючи при цьому наведені вище норми процесуального права, належить до виключної компетенції суду, про що зазначається в ухвалі про відкриття провадження у справі відповідно до пункту 4 частини дев`ятої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України.

Беручи до уваги склад учасників справи, характер спірних правовідносин та враховуючи інші критерії, визначені частиною третьою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судом було вирішено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, про що і зазначено в ухвалі від 07 березня 2025 року, якою прийнято дану справу до свого провадження.

До того ж і ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року, якою відкрито провадження у цій справі, також було вирішено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Стосовно посилань представника Офісу Генерального прокурора на складність даної справи, неможливість всебічного і повного встановлення обставин справи і належного дослідження доказів з огляду на призначення її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, то суд зауважує, що розгляд цієї справи в порядку спрощеного провадження не позбавляє жодного з учасників процесу можливості надати додаткові пояснення відносно наявних у справі доказів та заяв по суті справи.

Суд зазначає, що представник відповідача у своїй заяві проти розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження не навів жодних обставин, які позбавляють його можливості надати додаткові пояснення у письмовому вигляді під час розгляду цієї справи саме за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Водночас варто зазначити, що Кодексом адміністративного судочинства України, незалежно від того, в порядку якого провадження розглядається адміністративна справа (загального чи спрощеного), передбачено право учасників справи надавати суду заяви, клопотання, пояснення з наведенням своїх доводів, міркувань чи заперечень стосовно позовних вимог та інших питань, які виникають під час судового розгляду. Поряд з цим, на виконання обов`язку доказування, передбаченого статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачі суб`єкти владних повноважень можуть подавати до суду письмові пояснення з наведенням доводів стосовно правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, які оскаржуються позивачем, у тому числі з наданням відповідних доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про безпідставність заяви представника Офісу Генерального прокурора проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а тому така задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 241, 248, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника Офісу Генерального прокурора проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора, Першої кадрової комісії Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк