Справа № 600/5739/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2025-03-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 березня 2025 р. м. Чернівці Справа №600/5739/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження матеріали справи за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

У С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 17795,58 грн основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 і 20 серпня 2022 року самовільно залишив військову частину. 21 листопада 2022 року військова частина НОМЕР_2 рішенням ІНФОРМАЦІЯ_1 була розформована і військовослужбовці, котрі перебували у розпорядженні командира військової частини у зв`язку із самовільним залишенням військової служби, були передані до військової частини НОМЕР_1 як правонаступника ліквідованої військової частини НОМЕР_2 . Вказано, що станом на день звернення до суду з цим позовом відповідач до військового частини НОМЕР_1 не прибув. За час проходження військової служби ОСОБА_1 було видано речове майно, необхідне для виконання бойових завдань, однак після самовільного залишення військової служби воно не було ним повернуто (здане) на склад речової служби військової частини.

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.

Вказану ухвалу було направлено судом на адресу ОСОБА_1 , яка була надана суду Управлінням Державної міграційної служби України в Чернівецькій області, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте конверт з ухвалою суду від 19 грудня 2024 року було повернуто суду із зазначенням причин невручення «адресат відсутній за вказаною адресою (не проживає)».

Жодних документів від відповідача до суду не надходило.

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року витребувано у військової частини НОМЕР_1 : письмові докази проходження ОСОБА_1 військової служби по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ; письмові докази самовільного залишення ОСОБА_1 місця військової служби; письмові докази розформування військової частини НОМЕР_2 , виключення з її особового складу військовослужбовців та зарахування їх у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 як правонаступника військової частини НОМЕР_2 . Для подання до суду витребуваних доказів встановлено військовій частині НОМЕР_1 строк протягом семи днів з дня отримання цієї ухвали.

На виконання вимог указаної ухвали суду представником позивача подано до суду заяву, в якій зазначено, що факт ліквідації військової частини НОМЕР_2 і передачі особового складу військової частини НОМЕР_1 як правонаступника підтверджується ліквідаційним актом, витяг з якого було додано до позовної заяви. Факт самовільного залишення Никуляком В.В. військової служби підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому вказано, що ОСОБА_1 залишив військову службу як військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 . Також до вказаної заяви представником позивача повторно подано ліквідаційний акт по розформуванню НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону, затверджений тимчасово виконуючим обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України 21 листопада 2022 року, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06 жовтня 2022 року.

У зв`язку з цим, суд зазначає таке.

Згідно статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими доказами.

Статтею 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (частина четверта статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини третьої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу.

Згідно з частиною дев`ятою статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач у визначений судом строк без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Отже, однією з підстав для залишення судом адміністративного позову без розгляду є ненадання позивачем у встановлений судом строк витребуваних доказів без поважних причин і при цьому витребувані судом докази є необхідними для вирішення спору.

Суд зауважує, що у матеріалах цієї справи відсутні належні та достовірні докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини щодо зарахування ОСОБА_1 в особовий склад військової частини НОМЕР_2 , щодо самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_2 та зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини НОМЕР_1 (після розформування військової частини НОМЕР_2 ). Відповідно, відсутність належних та достовірних доказів щодо указаних вище обставин, повідомлених у позовній заяві, унеможливлює суд як встановити дійсні обставини цієї справи, так і дійти до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_4 коштів у сумі 17795,58 грн, про що просить позивач у даному позові.

Щодо доданих до заяви від 19 березня 2025 року ліквідаційного акту по розформуванню НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону, затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України 21 листопада 2022 року, та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, то суд зауважує, що такі документи уже містяться у матеріалах справи, адже були подані позивачем до позову та на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху.

Отже, позивачем у встановлений судом строк фактично не було виконано вимог ухвали про витребування доказів.

До цього суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту вказаного ліквідаційного акту вбачається лише загальна кількість (чисельність) військовослужбовців особового складу військової частини НОМЕР_2 (у тому числі звільнені, загиблі або ж такі, відносно яких призупинена військова служба відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»). Однак жодних відомостей про те, чи був зарахований саме ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 після розформування військової частини НОМЕР_2 , або ж про те, що відносно нього прийнято рішення (наказ чи інший розпорядчий документ) про призупинення проходження ОСОБА_1 військової служби у зв`язку із самовільним залишенням військової частини, вказаний ліквідаційний акт не містить.

Відтак, повторне подання позивачем ліквідаційного акту по розформуванню НОМЕР_3 окремого стрілецького батальйону, затвердженого тимчасово виконуючим обов`язки командувача Сухопутних військ Збройних Сил України 21 листопада 2022 року, не є виконанням вимог ухвали суду про витребування доказів, постановленої з метою з`ясування дійсних обставин цієї справи на підставі належних та достовірних доказів.

Щодо доданого до заяви від 19 березня 2025 року витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, в якому вказано, що відносно ОСОБА_1 внесено відомості до ЄРДР про вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 407 Кримінального кодексу України, то подання такого фактично вдруге також розцінюється судом як невиконання вимог ухвали суду про витребування доказів, постановленої з метою з`ясування дійсних обставин цієї справи, які мають значення для правильного вирішення цього спору, адже позивачем не було надано суду належних та достовірних доказів самовільного залишення ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_2 (акту службового розслідування, жодних наказів по особовому складу щодо ОСОБА_1 , в тому числі і про призупинення проходження ОСОБА_1 військової служби тощо.)

Отже, оскільки позивач суб`єкт владних повноважень фактично не виконав вимоги ухвали суду від 17 березня 2025 року та не надав суду у встановлений строк витребувані докази (письмові докази проходження ОСОБА_1 військової служби по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 ; письмові докази самовільного залишення ОСОБА_1 місця військової служби; письмові докази розформування військової частини НОМЕР_2 , виключення з її особового складу військовослужбовця ОСОБА_1 та зарахування його у списки особового складу військової частини НОМЕР_1 як правонаступника військової частини НОМЕР_2 ), не повідомив суд про причини неможливості їх неподання і при цьому без таких доказів неможливо встановити дійсні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення цього спору, а обсяг наявних у справі матеріалів унеможливлює суд установити такі обставини та прийти до обґрунтованого рішення по суті заявлених вимог, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для застосування до військової частини НОМЕР_1 наслідків не подання доказів шляхом залишення позовної заяви без розгляду згідно частини дев`ятої статті 80 Кодексу адміністративного судочинства України, пункту 9 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 80, 240, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів залишити без розгляду.

2. Роз`яснити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційну скаргу на дану ухвалу може бути подано до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя О.П. Лелюк