Справа № 638/4533/25
Суддя: Рибальченко Л. М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 638/4533/25
Провадження № 2-а/638/204/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

представника позивача Рябінової В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення № 255/1/п від 06 березня 2025 року про визнання гр. ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати у вигляді судового збору.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем, в особі начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 , 06 березня 2025 року відносно Позивача винесено постанову № 255/1/п по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Відповідно до змісту зазначеної постанови 26 лютого 2025 року по прибуттю гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що у період з вересня 2024 року по теперішній час не перебував на військовому обліку в РТЦК та СП за місцем реєстрації, після звільнення з військової служби, чим порушив вимоги абз. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30.12.2022 № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 та ч. 3 ст. 37 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач вважає, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення № 255/1/п від 06 березня 2025 р., є протиправною та такою, що підлягає скасуванню оскільки відсутні правові підстави притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, висновки та доводи які викладені в постанові не відповідають дійсності, є не обґрунтованими, безпідставними, та не підтвердженими, належними та узгодженими між собою доказами, а сама постанова не відповідає вимогам законодавства.

Зазначає, що після звільнення зі служби цивільного захисту з метою виконання приписів законодавства, 10 липня 2024 року, тобто завчасно, через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) уточнив свої персональні облікові данні, в результаті чого 10 липня 2024 року був сформований військово-обліковий документ. Згідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів Позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Балаклія), про що свідчить записи у військово-обліковому документи, що долучений до позову, тобто в даному випадку відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 березня 2025 року провадження по справі відкрито.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, відзив на позовну заяву на надав.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про таке.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 відносно ОСОБА_1 26 лютого 2025 року було складено протокол № 255/1 про притягнення до адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 06 березня 2025 року складено постанову № 255/1/п за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови 26 лютого 2025 року по прибуттю гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що у період з вересня 2024 року по теперішній час не перебував на військовому обліку в РТЦК та СП за місцем реєстрації, після звільнення з військової служби, чим порушив вимоги абз. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, визначених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 та ч. 3 ст. 37 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу.

Не погодившись з вказаною постановою відповідача від 06 березня 2024 року № 255/1/п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, позивач звернувся до суду з даним позовом.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд враховує наступне.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановою КМУ №921 від 07.12.2016 року (далі - Порядок).

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

За визначенням у Законі України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

За змістом ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.1 ст.210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, визначених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 235 КУпАП розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 КУпАП, віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, від імені яких розглядати справи мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно з ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення, який є єдиною підставою для ініціювання притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол про адміністративне правопорушення як підстава для притягнення особи до відповідальності та як один із засобів доказування (ст.251 КУпАП) у будь-якому разі повинен відповідати вимогам ст. 256 КУпАП протокол складається у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, з роз`ясненням їй прав та обов`язків, а також врученням їй копії протоколу.

Згідно з п.1 ч.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Судом встановлено, що постановою винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 №255/1/5п за справою про адміністративне правопорушення від 06 березня 2025 року, визнано ОСОБА_1 винним у правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210 КУпАП та притягнуто його до адміністративної відповідальності і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. 00 коп., оскільки 26 лютого 2025 року по прибуттю гр. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено, що у період з вересня 2024 року по теперішній час не перебував на військовому обліку в РТЦК та СП за місцем реєстрації, після звільнення з військової служби, чим порушив вимоги абз. 1 п. 1 Правил військового обліку призовників та військовозобов`язаних, визначених у додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого ПКМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, абз. 8 ч. 3, абз. 5 ч. 10 ст. 1 та ч. 3 ст. 37 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу.

Однак, як вбачається з копії військового квитка ОСОБА_1 , він був поставлений на військовий облік 18 травня 1989 року Вербівською с/р Балаклійського району, Харківської області.

Як встановлено відповідачем при ухваленні постанови № 255/1/п ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, як вбачається із копії витягу із застосунку «Резерв+» сформованого 10 липня 2024 року, ОСОБА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 (Балаклія), дата уточнення даних 10 липня 2024 року.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду з даним адміністративним позовом надано докази щодо перебування його на військовому обліку з 18 травня 1989 року за місцем реєстрації і вказане не спростовано стороною відповідача, а саме не доведено зміни місця проживання позивача.

Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, на переконання суду, є недоведеним.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідачем не доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати.

Відповідно до ст.139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

Керуючись ст.ст. 9, 16, 72-77, 79, 90, 132, 134, 139, 242, 244-246, 255, 286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 06 березня 2025 року № 255/1/п про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплатою судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ).

Суддя Л.М. Рибальченко