Справа № 420/3070/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/3070/24

Категорія:106020000 Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту:14.06.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута згідно п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), військової частини (далі в/ч) НОМЕР_1 про:

- визнання протиправним та скасування п.3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 грудня 2023 року №1732 в частині притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності відповідно на загальну суму 1 157 758,14 грн.;

- визнання протиправним та скасування п.п.1, 3 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4 в частині притягнення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 1 157 758,14 грн. та стягнення суми нестач грошового забезпечення у розмірі 20% місячного грошового забезпечення.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він призваний за мобілізацією з 01 квітня 2022 року. На день подання позову перебуває на військової службі у в/ч НОМЕР_1 . 28 лютого 2023 року відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 №61 в зв`язку зі службовою необхідністю солдата ОСОБА_1 помічника військового капелана, допущено до тимчасового виконання обов`язків помічника командира в/ч з правової роботи в/ч НОМЕР_2 .

Позивачем повідомлено, що на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 жовтня 2023 року №1327 було проведено службове розслідування за фактом порушення фінансово-бюджетної дисципліни, що призвело до втрат на загальну суму 3 547 760 грн., у тому числі безпідставна виплата додаткової винагороди за період відпустки для лікування, у зв`язку з хворобою, наданої військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 після отримання легкого поранення, про що складено акт службового розслідування від 06 грудня 2023 року.

Службовим розслідуванням встановлено, що у порушення п.10 розділу XXXIV Порядку витати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260 (далі Порядок №260) командиром в/ч НОМЕР_2 приймалися рішення про включення 22 військовослужбовців до наказів про виплату (виплати) додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. військовослужбовцям під час перебування у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою за висновком (постановою) ВЛК після отримання легкого поранення, що призвело до безпідставної виплати додаткової винагороди. Витрати додаткової винагороди за період відпустки для лікування, у зв`язку з хворобою, наданої військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 після отримання легкого поранення здійснювалися на підставі наказів командира в/ч НОМЕР_2 , розрахункових відомостей та реєстрів військовослужбовців підписаних посадовими особами в/ч НОМЕР_2 .

Накази командира в/ч НОМЕР_2 "Про виплату додаткової винагороди" від 01 травня 2023 року №561, від 01 червня 2023 року №833, від 01 березня 2023 року №231, від 01 квітня 2023 року №416 відпрацьовані старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини лейтенантом ОСОБА_2 та погоджені тимчасово виконуючого обов`язки помічником командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи старшим солдатом ОСОБА_3 з порушенням вимог п.1.3 розділу І Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України віл 07 квітня 2017 року №124 (далі Інструкція №124), п.п.5, 10 розділу XXXIV Порядку №260, п.10 телеграмами Міністра оборони України від 02 березня 2022 року №248/1196, від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298 та від 18 квітня 2022 року №248/529, п.9.8 окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29 (застосовується з 01 червня 2022 року по 31 січня 2023 року), ст.ст.16, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 03 лютого 2004 року №1420-ІV, п.п.1.3, 1.4, та 2.2 Положення про ведення спільного фінансового господарства ІНФОРМАЦІЯ_1 та районних територіальних центів комплектування та соціальної підтримки Одеської області, 1242 Центра забезпечення реалізації договорів по контролю за озброєнням, Кафедри медицини катастроф та військової медицини Одеського національного медичного університету, ІНФОРМАЦІЯ_3 , в/ч НОМЕР_3 , НОМЕР_2 , затверджено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29 грудня 2022 року №898, та фінансово-бюджетної дисципліни.

На підставі Акту службового розслідування від 06 грудня 2023 року, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно ст.45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прийнято наказ від 07 грудня 2023 року №1732 "Про результати службового розслідування", п.3 якого офіцеру групи офіцерів запасу і кадрів сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшому лейтенанту ОСОБА_4 наказано матеріали службового розслідування направити до в/ч НОМЕР_4 по місцю проходження служби лейтенанта ОСОБА_5 , для притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності відповідно на загальну суму 1 157 758,14 грн. та старшого солдата ОСОБА_1 для притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності на загальну суму 1 157 758,14 грн.

Позивач наголошує, що для застосування повної матеріальної відповідальності за п.1 ч.1 ст. 6 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ) необхідним є встановлення в ході службового розслідування обставин вчинення умисних протиправних дій (тобто, активної форми поведінки), що призвело до здійснення надлишкових виплат грошових коштів. Акт службового розслідування, на підставі якого відповідачем прийнято спірний наказ, такі обставини щодо позивача не містить.

На думку позивача, для наявності достатніх підстав для притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності під час службового розслідування відповідачу необхідно було також встановити наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою військовослужбовця і завданою шкодою, а також вину старшого солдата ОСОБА_1 в завданні такої шкоди. Проте, ані в акті службового розслідування, ані в оскаржуваному наказі не встановлено причинного зв`язку між неналежним виконанням обов`язків старшого солдата ОСОБА_1 та безпідставних виплат додаткової винагороди.

Крім того, позивач вказує, що відповідач не навів будь-яких обґрунтувань притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, у той час як Законом №160-ІХ передбачено як підвищену, так повну та обмежену матеріальну відповідальність. І хоча ухвалення відповідного рішення перебуває у площині дискреційних повноважень відповідного командира (начальника), таке рішення повинно бути обґрунтованим і відповідати вимогам закону. При цьому неналежне виконання обов`язків є одним із видів необережної форми вини (що є підставою для притягнення до обмеженої матеріальної відповідальності, відповідно ст. 5 Закону №160-ІХ).

Щодо скасування п.п.1, 3 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4 в частині притягнення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 1 157 758,14 грн. та стягнення суми нестач грошового забезпечення у розмірі 20% місячного грошового забезпечення в адміністративному позові зазначено, що з огляду на викладене вище обґрунтування протиправності рішень суб`єкта владних повноважень в частині притягнення позивача як військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності суду належить забезпечити повне поновлення суб`єктивного інтересу позивача в цій частині за неутримання коштів із грошового забезпечення військовослужбовця у спосіб визнання протиправним та скасування п.п.1, 3 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 , позов не визнав, вказуючи, що згідно п.1.3 розділу I Інструкції №124, персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції. Позивач, на момент спірних правовідносин перебував на посаді тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи.

Обов`язки помічника командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) закріплені в ст. 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут), згідно яких помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) зобов`язаний: організовувати правову роботу, спрямовану на правильне застосування, неухильне додержання вимог законодавства в бригаді, надавати командуванню пропозиції та консультації щодо вирішення питань правового забезпечення діяльності бригади; перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади, та візувати їх після погодження з відповідними службовими особами; надавати письмовий висновок командирові бригади з роз`ясненням та пропозиціями щодо юридично обґрунтованого вирішення відповідних питань у разі невідповідності проекту наказу чи іншого документа правового характеру вимогам законодавства.

Як було встановлено під час проведення службового розслідування, позивач, на момент спірних правовідносин перебував на посаді тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи не надавав жодних роз`яснень та пропозицій, щодо наказів: наказу командира в/ч НОМЕР_2 "Про виплату додаткової винагороди" від 01 травня 2023 року №561, наказ командира в/ч НОМЕР_2 "Про виплату додаткової винагороди" від 01 червня 2023 року №833, наказ командира в/ч НОМЕР_2 "Про виплату додаткової винагороди" від 01 березня 2023 року №231, наказ командира в/ч НОМЕР_2 "Про виплату додаткової винагороди" від 01 квітня 2023 року №416. Всі вищенаведені накази були погоджені тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи, тобто позивачем, що в свою чергу свідчить про відсутність застережень та зауважень з боку позивача щодо змісту наданих йому на погодження наказів.

Щодо наявності причинного зв`язку у відзиві зазначено, що наявність відповідного погодження з боку тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи ОСОБА_1 на наказах, стало підставою для підписання командиром в/ч НОМЕР_2 цих наказів, які стали підставою для проведення безпідставних виплат, безпідставність проведення якої стороною позивача не спростовується.

Додатково представником ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено, що прийняттю оскаржуваних рішень, та проведеного службового розслідування передувала аудиторська перевірка. Підставою призначення службового розслідування стали результати аудиторського дослідження члена аудиторської групи Департаменту внутрішнього аудиту НОМЕР_5 територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України. Згідно ч.1 ст. 8 Закону №160-IX, розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Отже, як зазначено відповідачем, сам по собі факт наявності за результатами аудиту факту завдання шкоди, її розміру та встановлення винної особи само по собі може самостійною підставою для притягнення винної особи до повної матеріальної відповідальності.

Виходячи з наведеного, відповідач стверджує, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 були вчинені у відповідності до вимог чинного законодавства України та жодних протиправних дій з боку ІНФОРМАЦІЯ_2 допущено не було.

Відповідач в/ч НОМЕР_1 , позов не визнав, вказуючи, що наказ командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4 прийнято відповідно до вимог діючого законодавства України, а саме ч.3 ст. 11 Закону №160-IX, та на підставі матеріалів службового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в/ч НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів в частині задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 грудня 2023 року №1732 в частині притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності відповідно на загальну суму 1 157 758,14 грн.

Визнано протиправним та скасовано п.п.1, 3 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4 в частині притягнення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 1 157 758,14 грн. та стягнення суми нестач грошового забезпечення у розмірі 20% місячного грошового забезпечення.

В апеляційній скарзі ІНФОРМАЦІЯ_2 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також що у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги:

- апелянт зазначає, що у наслідок вказаних порушень з боку командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_6 , старшого помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини лейтенанта ОСОБА_5 , тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи старшого солдата ОСОБА_1 , загальна сума безпідставних виплат склала 2 355 776,28 грн.;

- згідно п.1.3 розділу I Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017року №124, персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції, на що як вбачається не звернув увагу суду першої інстанції;

- всі вищенаведені накази були погоджені тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи, тобто позивачем, що в свою чергу свідчить про відсутність застережень та зауважень з боку позивача щодо змісту наданих йому на погодження наказів, а також про проведену ним перевірку вказаних наказів на відповідність вимогам чинного законодавства;

- суд першої інстанції не враховують наявність у ОСОБА_1 у той час обов`язку з перевірки на відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади, та візувати їх після погодження з відповідними службовими особами;

- наявність відповідного погодження з боку тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи ОСОБА_1 на наказах, стало підставою для підписання командиром в/ч НОМЕР_2 цих наказів, які стали підставою для проведення безпідставних виплат, безпідставність проведення якої стороною позивача не спростовується.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01 квітня 2022 року проходить військову службу за мобілізацією.

28 лютого 2023 року відповідно до наказу командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) №61 в зв`язку зі службовою необхідністю солдата ОСОБА_1 помічника військового капелана, допущено до тимчасового виконання обов`язків помічника командира в/ч з правової роботи в/ч НОМЕР_2 (а.с.30 т. 1).

З 01 серпня 2023 року молодший сержант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 від 19 січня 2024 року №350 (а.с.31 т. 1).

07 жовтня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було видано наказ №1327 "Про призначення службового розслідування" (стор.40-41 матеріалів службового розслідування на електронному носії), відповідно п.п.1, 3 якого наказано:

- призначити службове розслідування за фактом порушення фінансово-бюджетної дисципліни, що призвели до втрат на загальну суму 3 547 760 грн., у тому числі залишок до відшкодування на суму 3 448 900 грн.;

- про результати службового розслідування доповісти актом в термін до 19 жовтня 2023 року.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12 жовтня 2023 року №1340 продовжено строк службового розслідування до 11 листопада 2023 року (стор.44-45 матеріалів службового розслідування на електронному носії).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11 листопада 2023 року №1455 продовжено строк службового розслідування до 07 грудня 2023 року (стор.47-48 матеріалів службового розслідування на електронному носії).

За результатами службового розслідування 06 грудня 2023 року складено Акт службового розслідування (далі Акт) (а.с.32-67 т. 1).

З матеріалів службового розслідування вбачається, що проведенню вказаного розслідування передувало отримання результатів аудиторського дослідження члена аудиторської групи Департаменту внутрішнього аудиту 4 територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України, згідно якого аудиторською перевіркою було встановлено порушення фінансово бюджетної дисципліни, що призвело до втрат на загальну суму 3 547 760 грн., з яких було відшкодовано під час аудиту 98 869 грн., залишок 3 448 900 грн), у тому числі:

- 3 547 760 грн. незаконні витрати коштів, витрачених на виплату грошового забезпечення, у т.ч. додаткової винагороди (з урахуванням зайво перерахованих внесків), а саме:

- безпідставна виплата додаткової винагороди за період відпустки для лікування, у зв`язку з хворобою, наданої військовослужбовцям в/ч НОМЕР_2 після отримання легкого поранення 3 250 640 грн;

- безпідставна виплата додаткової винагороди військовослужбовцям, які вживали алкогольні напої, за періоди коли були встановлені факти таких порушень 165 970 грн;

- безпідставна виплата додаткової винагороди (подвійна виплата, а також виплата за час, коли військовослужбовець не виконував бойових (спеціальних) завдань) 60 970 грн;

- безпідставна виплата додаткової винагороди за час відпустки для лікування, у зв`язку з хворобою, наданої без висновку (постанови) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії 39 200 грн;

- безпідставне преміювання військовослужбовців, які вживали спиртні напої, за періоди, коли були встановлені факти таких порушень 30 980 грн.

Результати аудиторського дослідження оформлені Довідкою з доданими документами, яка міститься в матеріалах службового розслідування (стор.50-86 матеріалів службового розслідування на електронному носії).

Згідно Акту службового розслідування під час ведення бойових дій, в/ч НОМЕР_3 та НОМЕР_6 , згідно їх даних, понесли певні санітарні та безповоротні втрати. Зокрема, військовослужбовцям вищезазначених частин виплачувалась додаткова винагорода у збільшених розмірах після отримання поранень (за час лікування у медичних закладах та за час відпусток по хворобі після отриманих поранень).

Дослідженням встановлено, що у порушення п.10 розділу IV Порядку №260 командиром в/ч НОМЕР_2 приймалися рішення про включення 22 військовослужбовців до наказів про виплату виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. військовослужбовцям під час перебування у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою за висновком (постановою) ВЛК після отримання легкого поранення, що призвело до безпідставної виплати додаткової винагороди.

У зв`язку наявності різних медичних висновків ВЛК про ступінь важкості одного й того ж поранення включення до наказів про виплату виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. 3-х військовослужбовців класифікується, як ризики безпідставної виплати додаткової винагороди на загальну суму 297 204,28 грн., та як наслідок зайво перераховано (ЄСВ 22%) 65 384,94 грн. (ПДФО 18%) 53 496,77 грн., 416 085,99 грн.

Включення до наказів про виплату виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. решти (19) військовослужбовців класифікується, як безпідставна виплата додаткової винагороди на загальну суму 2 321 889,33 грн., та як наслідок зайво перераховано (ЄСВ 22%) 510 815,65 грн. (ПДФО 417 940,08 грн.), разом 3 250 645,06 грн.

В Акті встановлено, що причинами встановлених порушень стало неналежне виконання обов`язків з боку посадових осіб в/ч НОМЕР_2 під час підготовки проектів наказів про виплату додаткової винагороди, слабка професійна підготовка (або сутність її) військовослужбовців призваних за мобілізацією та призначених на відповідні організаційні посади.

З посиланням на п.1.3 розділу І Інструкції з діловодства у Збройних Силах затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07 квітня 2017 року №124 в Акті службового розслідування вказано, що персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції. Відповідно накази командира в/ч НОМЕР_2 "Про виплату додаткової винагороди" від 01 травня 2023 року №561, від 01 червня 2023 року №833, від 01 березня 2023 року №231, від 01 квітня 2023 року №416 відпрацьовані старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини лейтенантом ОСОБА_2 та погоджені ТВО помічником командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи старшим солдатом ОСОБА_3 .

Під час проведення службового розслідування ОСОБА_1 надав наступні пояснення: "весь особовий склад в/ч НОМЕР_2 був призваний по мобілізації, мав низьке знання наказів, призначення більшості військовослужбовців на посади було здійснено не по ВОС які вони мали у військовому квитку (у зв`язку з відсутністю військовослужбовців з потрібними ВОС), у зв`язку з виконанням бойових завдань зборів чи семінарів за фахом не проходили, іспитів не здавали".

В/ч НОМЕР_2 з початку формування була підпорядкована ІНФОРМАЦІЯ_2 , всі накази та виплати надавались на перевірку до відповідних служб ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Пунктом 10 розділу 34 до Порядку №260 був доданий лише 25 січня 2023 року, ознайомити з ним особовий склад не проходив, тому що у цей час весь особовий склад знаходився у зоні бойових дій та був задіяний у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в Донецькій області.

Відсутність у в/ч кваліфікованого помічника командира батальйону з правової роботи, старший солдат призваний по мобілізації який займав посаду з лютого 2023 року ТВО помічника командира батальйону з правової роботи не мав відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня правової освіти.

Видача наказів на виплату здійснювалась в важких умовах, під час обстрілів, маршах та переміщеннях.

У березні місяці, відбулось переміщення в/ч НОМЕР_2 із зони бойових дій з подальшим розформуванням особового складу в/ч НОМЕР_2 були переведені наказами до інших в/ч. В момент виявлення "переплат" всі винні в отриманні цих "переплат" вже проходять службу в інших в/ч та вже виконують бойові завдання, що унеможливлює утримати з них кошти у в/ч НОМЕР_2 .".

Щодо неправомірних дій позивача та причинного зв`язку між його діями та подією що трапилась в Акті зазначено, що помічник командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, помічник командира бригади з правової роботи (юрисконсульт бригади) зобов`язаний:

- організовувати правову роботу, спрямовану на правильне застосування, неухильне додержання вимог законодавства в бригаді, надавати командуванню пропозиції та консультації щодо вирішення питань правового забезпечення діяльності бригади;

- перевіряти відповідність вимогам законодавства проектів наказів, інших документів правового характеру, що подаються на підпис командирові бригади, візувати їх після погодження з відповідними службовими особами;

- надавати письмовий висновок командирові бригади з роз`ясненням та пропозиціями щодо юридично обґрунтованого вирішення відповідних питань у разі невідповідності проекту наказу чи іншого документа правового характеру вимогам законодавства.

- п.3.6 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандуючого Збройних Сил України від 30 березня 2021 року №80 забороняється подання проекту нормативного акта чи іншого документа правового характеру на підпис командиру (начальнику) військової частини без попереднього погодження з юридичною службою військової частини.

Порушив п.10 розділу XXXIV Порядку №260, у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

п.5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року №260, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

п.10 телеграмами Міністра оборони України від 02 березня 2022 року №248/1196, від 07 березня 2022 року №248/1217, від 25 березня 2022 року №248/1298 та від 18 квітня 2022 року №248/1529;

п.9.8 окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29 (застосовується з 01 червня 2022 року по 31 січня 2023 року).

ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України від 03.02.2004 №1420-ІV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України а, також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно Акту вина помічника командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи ОСОБА_7 полягає у формі недбалого ставлення до військової служби, що спричинило тяжкі наслідки в умовах воєнного стану. Неналежне виконання своїх службових обов`язків призвело до порушень фінансово-бюджетної дисципліни, які спричинили тяжкі наслідки, а саме втрати на загальну суму 3 547 760 грн.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку в Акті визначено упущення в організації процесів контролю фінансового забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 (призначення відповідальних за діяльність посадових осіб, розроблення та доведення до них посадових обов`язків, визначення порядку та форм обліку і звітності); неналежне виконання обов`язків виконуючими обов`язки начальників служб забезпечення та відсутність досвіду роботи за фахом (призвані за мобілізацією); відсутність контролю з боку керівного складу; складні умови обумовлені дією військового стану, у тому числі покладеними обов`язками з формування на базі ІНФОРМАЦІЯ_1 нових підрозділів рівня окремого батальйону, бригади.

У підсумку проведеним службовим розслідуванням встановлено факти порушень фінансово-бюджетної дисципліни, що призвело до втрат на загальну суму 3 448 900 грн.

Під час розслідування усунуті недоліки визначені аудиторською перевіркою, а саме:

968 244,17 грн зайво перераховані ЄСВ-22%, ПДФО-18%, та військовий збір (1,5%);

39 200,00 грн утримано з військовослужбовця.

Отже, як зазначено в Акті службового розслідування, з урахуванням усунутих недоліків на суму 1 025 815,72 грн. факти порушень фінансово-бюджетної дисципліни призвели до втрат на загальну суму - 2423 084,28 грн.

Залишок безпідставних виплат:

підполковнику ОСОБА_8 , військової частини НОМЕР_7 (у сумі 37 308 грн) та солдату ОСОБА_9 , НОМЕР_8 окремої роти охорони та обслуговування військової частини НОМЕР_9 (у сумі 30 000,00 грн). Загальна сума 67 308 грн.;

командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_6 , старшим помічником начальника штабу з кадрів та стройової частини лейтенантом ОСОБА_5 , помічником командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи старшим солдатом ОСОБА_1 загальна сума безпідставних виплат складає: 2 355 776, 28 грн.

У висновку Акту за результатами службового розслідування запропоновано, серед іншого:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Матеріали службового розслідування направити до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , по місцю проходженню служби підполковника ОСОБА_6 для ознайомлення з Актом службового розслідування, притягнення до дисциплінарної та обмеженої матеріальної відповідальності відповідно до частини 2 статті 5 Закону №160-ІХ, на загальну суму 40 260 грн.

3. Матеріали службового розслідування направити до військової частини по місцю проходження служби помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини лейтенанта ОСОБА_5 для ознайомлення з Актом службового розслідування, притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності відповідно до ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ, на загальну суму 1 157 758,14 грн. (один мільйон сто п`ятдесят сім сімсот п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок).

4. Матеріали службового розслідування направити до військової частини по місцю проходження служби помічника командира військової частини з правової роботи старшого солдата ОСОБА_1 для ознайомлення з Актом службового розслідування, притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності відповідно до частини 1 статті 6 Закону №160-ІХ, на загальну суму 1 157 758,14 грн. (один мільйон сто п`ятдесят сім сімсот п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок).

07 грудня 2023 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 прийнято наказ №1732 Про результати службового розслідування (а.с. 15-21 т.1), відповідно п. 4 якого наказано офіцеру групи офіцерів запасу і кадрів сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 старший лейтенант ОСОБА_4 матеріали службового розслідування направити до військової частини НОМЕР_4 по місцю проходження служби лейтенанта ОСОБА_5 для притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності відповідно на загальну суму 1 157 758,14 грн. (один мільйон сто п`ятдесят сім сімсот п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок) та старшого солдата ОСОБА_1 для притягнення до дисциплінарної та повної матеріальної повної матеріальної відповідальності на загальну суму 1 157 758,14 грн. (один мільйон сто п`ятдесят сім сімсот п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок).

Згідно розпорядження командира військової частини НОМЕР_4 вих.№263 від 12 січня 2024 року матеріали службового розслідування проведеного ІНФОРМАЦІЯ_6 за фактом порушення фінансово-бюджетної дисципліни, що призвело до втрат, молодшим сержантом ОСОБА_1 , колишнім ТВО помічника командира батальйону з правової роботи (який займав посаду помічника військового капелана) в/ч НОМЕР_2 та старшим лейтенантом ОСОБА_5 , колишнім старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини військової частини НОМЕР_2 , направлені на адресу військової частини НОМЕР_1 , в якій останні проходили службу на час прийняття розпорядження.

Відповідно ч.3 ст. 11 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" командиром в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) прийнято наказ від 12 січня 2024 року №4 Про притягнення до повної матеріальної відповідальності (а.с.22-23 т.1), згідно якого, серед іншого, наказано:

1.Притягнути до повної матеріальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 у сумі у сумі 1 157 768,14 грн. (один мільйон сто п`ятдесят сім сімсот п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок).

3.Начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 :

3.1.Занести до книги обліку грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 суму нестачі на ім`я молодшого сержанта ОСОБА_1 у сумі 1 157 768,14 грн. (один мільйон сто п`ятдесят сім сімсот п`ятдесят вісім гривень чотирнадцять копійок).

3.3 Здійснити стягнення суми нестач грошового забезпечення з молодшого сержанта ОСОБА_1 та з старшого лейтенанта ОСОБА_5 у розмірі 20% місячного грошового забезпечення відповідно до ч.1 ст. 13 Закону №160-ІХ.

Наказ командира військової частини від 12 січня 2024 року №4 доведено до відома ОСОБА_1 під підпис, що підтверджується листом доведення наказу (а.с.24 т.1). Дата проставлення підпису відсутня.

Не погоджуючись з п. 3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 грудня 2023 року №1732 та п.п.1, 3 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4 в частині притягнення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 1 157 758,14 грн, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що за встановлених судом фактичних обставини справи, можливо дійти до висновку про те, що службове розслідування в частині, що стосується позивача, було проведено без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності. Як наслідок, в описовій частині акта службового розслідування не міститься обґрунтування причин та умов, що сприяли правопорушенню, не наведено мотиви відхилення пояснень позивача щодо того, що він призваний по мобілізації, не має будь-якої юридичної підготовки, не ознайомлений з п.10 розділу 34 Порядку №260, яким встановлено виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. військовослужбовцям які, зокрема перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

З наведених підстав суд першої інстанції дійшов висновку, що п.3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07 грудня 2023 року №1732 в частині притягнення старшого солдата ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності відповідно на загальну суму 1 157 758,14 є протиправним, а відтак, підлягає скасуванню.

Оскільки наказ командира військової частини НОМЕР_1 №4 від 12 січня 2024 року "Про притягнення до повної матеріальної відповідальності" був прийнятий на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 грудня 2023 року №1732, суд першої інстанції вважав за необхідне для належного захисту порушених прав задовольнити позовні вимоги й в частині визнання протиправним та скасування п.п.1, 3 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 12 січня 2024 року №4 в частині притягнення молодшого сержанта ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у сумі 1 157 758,14 грн. та стягнення суми нестач грошового забезпечення у розмірі 20% місячного грошового забезпечення.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 2, ст.ст. 9, 16, 26, 27 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ, пп.4, 5 ч.1 ст. 1, п.п.1-4 ст. 3, ч.1 ст. 5, ч.ч.1, ч.2 ст. 11 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ, ст. 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.7 Розділу І, п.п.1, 2, 3 Розділу ІІ, п.п.3, 13 Розділу ІІІ, п.п.1, 3 1 Розділу V Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ (далі по тексту Закон №2232-ХІІ).

Згідно ч.1 ст. 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24 березня 1999 року (далі Статут), в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.

Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно ст.ст. 26, 27 Статуту передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 (далі Порядок №608).

Приписами п.п.1, 2 Розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування призначається у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Службове розслідування не призначається якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Відповідно п.3 Розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу ІІІ Порядку).

Згідно п.3 Розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 13 Розділу ІІІ встановлено, що службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 Розділу V Порядку №608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно п.3 Розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Відповідно п.6 Розділу V Порядку №608 після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно п.1 Розділу VIІІ Порядку №608 особливості проведення службового розслідування за фактами завдання державі матеріальної шкоди визначені у положеннях Розділу VIІІ Порядку, де указано, що у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктом 3 Розділу VIІІ Порядку №608 визначено, що під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини (п.3 Розділу VIІІ Порядку).

Пунктом 7 Розділу І Порядку №608 встановлено, що службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Пунктами 4, 5 ч.1 ст. 1 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі Закон №160-ІХ) передбачено, що матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі шкода) збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частинами 1-4 ст. 3 Закону №160-ІХ встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст. 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Види матеріальної відповідальності розмежовані законодавцем на обмежену матеріальну відповідальність (ст. 5 Закону №160-ІХ), повну матеріальну відповідальність (ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ), підвищену матеріальну відповідальність (ч.3 ст. 6 Закону №160-ІХ).

Так, відповідно ч.1 ст. 5 Закону №160-ІХ особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Отже, кваліфікуючою ознакою обмеженої матеріальної відповідальності є завдання військовослужбовцем шкоди з необережності за виключенням випадків, котрі охоплюються повною матеріальної відповідальністю чи підвищеною матеріальної відповідальністю.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

З огляду на викладене, настання повної матеріальної відповідальності за п.1 ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ (у тому числі і за здійснення надлишкових виплат грошових коштів) обумовлено законодавцем одночасно як виною відповідного військовослужбовця у настанні збитків, так і умислом цього військовослужбовця на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного діяння військовослужбовця об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Статтею 8 Закону №160-ІХ визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Частинами 3 8 ст. 8 Закону №160-ІХ передбачено, що розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

Результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Частиною 2 ст. 11 Закону №160-ІХ визначено, що якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її переведення до іншого місця служби чи зарахування в розпорядження, командир (начальник) надсилає у п`ятиденний строк із дня закінчення розслідування, аудиту (перевірки), інвентаризації чи надходження рішення суду відповідні матеріали до нового місця служби чи місця перебування в розпорядженні особи для вирішення питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності.

Відповідно ч.1 ст. 13 Закону №160-ІХ стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Аналіз викладених норм, дає підстави вважати, що підставою для застосування до військовослужбовця відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою та безпосередня вина особи в завданні шкоди, однак слід зауважити, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

Таким чином, законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до матеріальної відповідальності, тобто відповідачем має бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між його діями та заподіяною шкодою.

Колегія суддів констатує, що позивач у період, що охоплює службове розслідування, проходив службу на посаді старшого помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи.

За фактом порушення фінансово-бюджетної дисципліни, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було призначено службове розслідування, за наслідками якого встановлено, що сума безпідставних виплат здійснена, серед іншого, з вини помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи старшого солдата ОСОБА_1 , за що його притягнуто до повної матеріальної відповідальності у сумі 1 157 758,14 грн., відповідно ч.1 ст. 6 Закону №160-ІХ.

Підставою притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності слугувало погодження ним наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн військовослужбовцям під час перебування у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою за висновком (постановою) ВЛК після отримання легкого поранення, зокрема від 01 березня 2023 року №231, від 01 квітня 2023 року №416, від 01 травня 2023 року №561, від 01 червня 2023 року №833, чим порушено п.10 розділу XXXIV Порядку №260.

Як вбачається з матеріалів справи, до призначення на посаду тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира військової частини з правової роботи в/ч НОМЕР_2 (до 28 лютого 2023 року) позивач обіймав посаду помічника військового капелана (священика).

Разом з тим, цивільна спеціальність ОСОБА_1 пов`язана з суднобудівництвом, тобто вказана посада не відповідає посаді помічника командира в/ч з правової роботи.

З матеріалів справи також вбачається, що призначення ОСОБА_1 на посаду тво помічника командира військової частини з правової роботи відбулось у зв`язку зі службовою необхідністю. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що з моменту призначення позивача на вказану посаду до початку проведення службового розслідування ОСОБА_1 проходив будь-яку спеціальну юридичну підготовку. Тобто, ОСОБА_1 не мав відповідного освітньо-кваліфікаційного рівня правової роботи.

Окрім того, в матеріалах службового розслідування відсутні докази ознайомлення позивача з нормативними актами щодо змін та особливостей виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн військовослужбовцям Збройних Сил України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 надано до суду копії примірників листів ІНФОРМАЦІЯ_2 №943/474 від 10 лютого 2023 року, №943/514 від 16 лютого 2023 року, №943/543 від 21 лютого 2023 року, №943/652 від 03 березня 2023 року, №943/656 від 03 березня 2023 року, №943/659 від 03 березня 2023 року, №943/730 від 13 березня 2023 року, №943/732 від 13 березня 2023 року, №943/737 від 13 березня 2023 року, №943/977 від 24 березня 2023 року, на яких наявні відмітки про їх отримання, які проставлені бухгалтером фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 старшим солдатом ОСОБА_10 , а також копії других примірників листів ІНФОРМАЦІЯ_2 №943/1127 від 04 квітня 2023 року, №943/1130 від 04 квітня 2023 року, №943/1223 від 17 квітня 2023 року, №943/1241 від 18 квітня 2023 року, №943/1288 від 24 квітня 2023 року, №943/1326 від 26 квітня 2023 року, №943/2134 від 26 травня 2023 року, на яких наявні відмітки про їх отримання, які проставлені помічником командира з фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_11 .

Проте, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення саме позивача із вказаними документами, також ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано доказів наявності у позивача фізичної змоги в умовах проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 ознайомитись зі змістом обов`язків помічника командира з правової роботи, положеннями, окремими дорученнями та телеграмами щодо порядку виплати додаткової винагороди.

При цьому, колегія суддів наголошує, що з матеріалів службового розслідування слідує, що під час його проведення факт ознайомлення саме позивача із зазначеними вище листами та нормативно-правовими актами не встановлювався.

Колегія суддів також враховує, що вищевказані накази та виплати надавались на перевірку до відповідних служб ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене, матеріали справи підтверджують факт відсутності в діях ОСОБА_1 умислу на настання збитків, тобто усвідомлення військовослужбовцем (або існування стану фізичної неможливості неусвідомлення військовослужбовцем) того, що саме такі форма, зміст та характер конкретного його діяння об`єктивно здатні призвести до збитків або створити умови, за яких ці збитки невідворотно/неминуче настануть і прагнення до настання таких наслідків.

Щодо результатів службового розслідування за якими помічник командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи ОСОБА_7 не виконав вимоги ст. 100 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, колегія суддів вказує наступне.

Пунктом 3.6 Положення про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандуючого Збройних Сил України від 30 березня 2021 року №80 забороняється подання проекту нормативного акта чи іншого документа правового характеру на підпис командиру (начальнику) військової частини без попереднього погодження з юридичною службою військової частини.

Як вбачається з матеріалів справи, в/ч НОМЕР_2 де позивач на момент спірних правовідносин тимчасово виконував обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи була НОМЕР_10 окремим стрілецьким батальйоном, що підтверджуєтеся наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18 липня 2023 року №59-РС, щодо увільнення старшого солдата ОСОБА_1 з посади помічника військового капелана НОМЕР_10 окремого стрілецького батальйону.

Відповідно ч.1 вступу Статуту, Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Обов`язки помічника командира батальйону з правової роботи Статутом не визначені.

Згідно абзацу 3 вступної частини Статуту обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями.

При цьому, Акт службового розслідування не містить посилання на відповідні порадники та положення про обов`язки помічника командира батальйону з правової роботи, якими повинен був керуватися позивач на посаді тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира в/ч НОМЕР_2 з правової роботи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невиконання позивачем обов`язків визначених ст. 100 Статуту, оскільки позивач перебував на посаді тво помічника командира батальйону (яким була в/ч НОМЕР_2 ) з правової роботи, а ст. 100 Статуту визначає обов`язки помічника командира бригади з правової роботи (юрисконсульта бригади). При цьому, бригада та батальйон не є тотожними поняттями, відповідно відсутні підстави розповсюджувати дію ст. 100 Статуту на посаду помічника командира батальйону з правової роботи

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання в Акті службового розслідування на порушення позивачем п.9.8 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29, оскільки воно підлягало застосуванню з 01 червня 2022 року по 31 січня 2023 року, тобто у той час, коли позивач ще не обіймав посаду тво помічника командира військової частини з правової роботи.

Також колегія суддів вважає необґрунтованим посилання на порушення ОСОБА_1 п.5 розділу XVI Порядку №260, відповідно до якого військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) за місяць, у якому здійснено таке порушення, оскільки матеріали службового розслідування не містять доказів викладеного.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тлумачення змісту цієї норми процесуального закону було викладено Верховним Судом у постанові від 07 листопада 2019 року по справі №826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18), де указано, що обов`язковою умовою визнання протиправним волевиявлення суб`єкта владних повноважень є доведеність приватною особою факту порушення власних прав та інтересів та доведеність факту невідповідності закону оскарженого управлінського волевиявлення.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що владний суб`єкт у спірних правовідносинах при прийнятті оскаржуваних рішень в частині притягнення ОСОБА_12 до повної матеріальної відповідальності не повно з`ясував обставини події настання збитків у вигляді зайво виплачених коштів, залишивши поза увагою об`єктивні дані: про відсутність у позивача будь-якого досвіду, спеціальних знань та професійних навичок на тво посаді помічника командира військової частини з правової роботи; про наявність фізичної можливості позивача отримати спеціальні юридичні знання; про перебування всього особового складу у зонах ведення бойових дій.

Колегія суддів наголошує, що обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З огляду на викладене, у ході розгляду справи суб`єктом владних повноважень у порядку ч.2 ст.77 КАС України не доведено, що у завданні збитків саме у визначеному в Акті службового розслідування розмірі з урахуванням перелічених вище факторів існує вина позивача саме у формі умислу (а не необережності).

Відповідачем також не доведено необхідність застосування саме такого виду матеріальної відповідальності, як повна матеріальна відповідальність.

Зазначене підтверджується й у самому Акті службового розслідування.

Так, у п.7 Акту зазначено, що виявлені у діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 порушення, що призвели до втрат та ризиків в управлінні коштами виникли внаслідок: неналежного виконання обов`язків з боку посадових осіб в/ч НОМЕР_2 під час підготовки проектів наказів про виплату додаткової винагороди, слабкої професійної підготовки (або відсутність її) військовослужбовців призваних за мобілізацією та призначених на відповідні організаційні посади, слабкої допомоги (або відсутність її) з боку вищих органів військового управління, відсутність контролю з боку посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 за витрачанням коштів підпорядкованими військовими частинами; недосконалістю керівних документів щодо надання медичних висновків про ступінь важкості поранення отриманого під час ведення бойових дій.

При цьому, у ході службового розслідування суб`єктом владних повноважень не були встановлені особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , які повинні були здійснювати контроль за витрачанням коштів підпорядкованими частинами.

Колегія суддів, також вважає необхідним акцентувати увагу на тому, що підставою притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності слугувало погодження ним наказів про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям під час перебування у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою за висновком (постановою) ВЛК після отримання легкого поранення.

Для належного виготовлення вказаних наказів у військовій частині повинен бути належним чином організований облік осіб офіцерського, рядового, сержантського і старшинського складу і працівників Збройних Сил України (далі особовий склад).

Облік особового складу у військових частинах Збройних Сил України здійснюється відповідно до вимог Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 (далі Інструкція №280).

Згідно п.1.6 Інструкції №280:

1.6. Організація і стан обліку особового складу покладаються:

у підрозділах на командирів підрозділів;

на кораблях на старших помічників (помічників) командирів кораблів;

у військових частинах і з`єднаннях на начальників штабів військових частин і з`єднань;

у військових частинах і на кораблях, де посади начальника штабу і старшого помічника (помічника) командира корабля штатом не передбачені, на командирів військових частин, кораблів;

у військових навчальних закладах, установах і організаціях на начальників штабів, а там, де вони штатами не передбачені, на керівників закладів, установ і організацій;

у військових комісаріатах на військових комісарів;

в органах військового управління на начальників штабів, а там, де вони штатами не передбачені, на командира (керівника) органу військового управління;

у кадрових органах на керівників кадрових органів;

у структурних підрозділах Генерального штабу і Міністерства оборони на керівників цих структурних підрозділів.

Відповідно до вимог п.1.3 розділу I Інструкції №124, персональну відповідальність за зміст, якість підготовки та оформлення на належному рівні документів, їх відповідність чинному законодавству України рівною мірою несуть посадові особи, які їх відпрацьовують, погоджують та візують відповідно до компетенції.

Колегія суддів зазначає, що, в даному випадку, компетенцією позивача була перевірка проектів наказів на відповідність діючому законодавству, при цьому надання фактичних даних (по особовому складу) для наказів було компетенцією штаба військової частини, зокрема посадових осіб які відповідають за роботу з кадрами та стройової частини в/ч.

Таким чином, у даних правовідносинах, правильні та достовірні відомості для належного виготовлення вказаних наказів, стосовно військовослужбовців, повинні надаватися штабом військової частини (стройовою частиною в/ч). При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач, в силу своїх посадових обов`язків не мав відношення до роботи стройової частини в/ч або роботи з кадрами військової частини.

Наведені обставини не були враховані відповідачам під час проведення судового розслідування в частині, що стосується саме позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що службове розслідування в частині, що стосується позивача, було проведено без встановлення всіх обставин, що мають значення для повного та об`єктивного проведення службового розслідування, за наслідками якого можливо було б дійти висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної та повної матеріальної відповідальності.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 25 березня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.