Справа № 460/374/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
25 березня 2025 року м. Рівне №460/374/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі № 460/374/25,
В провадженні Рівненського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 460/374/25 за позовом Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про застосування адміністративно-господарського штрафу № 065268, № 065269 від 17.12.2024.
24.03.2025, представником Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 (далі заявник) подано заяву про забезпечення позову.
Заява обґрунтована тим, що позивач дізнався, що постановами Державного виконавця Рівненського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.03.2025 було відкрито два виконавчих провадження ВП № 77549876 у зв`язку із виконанням постанови відповідача № 065269 від 17.12.2024 та ВП № 77549787 у зв`язку із виконанням постанови відповідача № 065268 від 17.12.2024 року. Заявник зазначає, що у відповідності до ч. 6 та ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника, а також виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону. Як наслідок, заявник зауважує, що подання вище вказаного позову саме по собі фактично не обмежило відповідача можливості вживати заходів щодо примусового виконання оскаржуваних постанов. Крім того, наразі склалася ситуація, коли до позивача фактично застосовані негативні наслідки примусового виконання очевидно незаконних постанов у вигляді арешту усього майна позивача, як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі на грошові кошти, які обліковуються на рахунках позивача. Вказані дії щодо накладення арешту, можуть призвести до непоправних негативних наслідків для господарської діяльності позивача, який забезпечує роботою значну кількість працівників, оскільки зупинення можливості розпоряджатися власним майном та коштами, обмежить можливість позивача отримувати дохід від власної діяльності. У зв`язку із чим просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення примусового стягнення штрафу на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу Державного нагляду (контролю) Рівненської області № 065269 від 17.12.2024 для виконання яких Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 77549876 від 19.03.2025 до вирішення даної адміністративної справи по суті; зупинення примусового стягнення штрафу на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу Державного нагляду (контролю) Рівненської області № 065268 від 17.12.2024 для виконання яких Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 77549787 від 19.03.2025 до вирішення даної адміністративної справи по суті; зупинення дії арешту, накладеного постановами державного виконавця Рівненським відділом державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.03.2025 ВП № 77549876 та ВП № 77549787 на грошові кошти ФОП ОСОБА_1 , які знаходяться на рахунках у банку та або інших фінансових установах.
Матеріали заяви про забезпечення позову надійшли у провадження судді Т.О. Комшелюк через систему авторозподілу відповідно до розпорядження Рівненського окружного адміністративного суду № 565 від 24.03.2025.
За правилами частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
За змістом 2, 3 статті 154 КАС України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.
У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.
Розглянувши у вказаний частиною 1 статті 154 КАС України строк заяву про забезпечення позову, суд враховує наступне.
Інститут забезпечення позову регламентовано ст. ст. 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), які, в свою чергу, закріплюють порядок розгляду заяв, клопотань про забезпечення позову, підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема ст. 150, 151 вказаного Кодексу.
Відповідно до ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Частинами 1, 2 статті 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Зазначені в ст. 150 КАС України підстави забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.
Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування фактів та обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій суб`єктом, крім того, суд повинен встановити також ознаки очевидності протиправності рішень чи дій суб`єкта, що прийняв таке рішення чи вчинив ці дії з урахуванням доказів наданих заявником на підтвердження своїх вимог.
Подана заявником заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що в межах виконавчого провадження №77549876 у зв`язку із виконанням постанови відповідача № 065269 від 17.12.2024 та №77549787 у зв`язку із виконанням постанови відповідача № 065268 від 17.12.2024, можуть здійснюватися виконавчі дії щодо примусового стягнення із заявника грошових коштів та накладення арешту на майно боржника. Таким чином, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову можуть призвести до непоправних негативних наслідків для господарської діяльності позивача, який забезпечує роботою значну кількість працівників, оскільки зупинення можливості розпоряджатися власним майном та коштами, обмежить можливість позивача отримувати дохід від власної діяльності.
З даного приводу суд зауважує, що заява заявника, не містить належного та достатнього обґрунтування з приводу необхідності забезпечення позову, не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду.
Суд зауважує, що істотною шкодою найчастіше розуміються не грошові виміри, наприклад: істотна шкода здоров`ю; істотне погіршення екологічної обстановки, тощо.
Щодо негативних наслідків для господарської діяльності позивача, який забезпечує роботою значну кількість працівників, то суд звертає увагу на те, що підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше.
Відповідно до ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
У разі оскарження відповідного акта суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.
Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди й мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 150 КАС України, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.
Суд наголошує, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Натомість, вжиття заходів та забезпечення позову, в даному випадку, може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність постанов Управління Укртрансбезпеки у Рівненській області № 065268, № 065269 від 17.12.2024, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.
За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду або ж, що очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Тому у забезпеченні позову належить відмовити.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У забезпеченні позову в адміністративній справі № 460/374/25 за заявою представника Фізичної особа-підприємця ОСОБА_1 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 25 березня 2025 року.

Суддя Т.О. Комшелюк