Справа № 640/10102/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Файдюка В.В.,

Суддів Карпушової О.В.,

Мєзєнцева Є.І.,

При секретарі Масловській К.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування приписів, наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила:

- визнати протиправними та скасувати припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28 квітня 2017 року, припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 28 квітня 2017 року, наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва № 149 від 15 травня 2017 року про скасування декларацій про початок будівельних робіт;

- зобов`язати Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва поновити декларації про початок виконання будівельних робіт ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які зареєстровані 28 квітня 2016 року, 12 травня 2016 року та 13 травня 2016 року та скасовані наказом Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва №149 від 15 травня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що будівництво, яке відбувається за адресою: АДРЕСА_1 ) є реконструкцією, а не новим будівництвом, оскільки всі несучі та огороджувальні конструкції об`єкту, розташованого за вказаною адресою, збережені, що свідчить про протиправність оскаржуваних приписів від 28 квітня 2017 року та наказу №149 від 15 травня 2017 року. Окремо позовна заява містить доводи щодо допущення процесуальних порушень відповідачем при проведенні перевірки та оформлення її результатів, що, на думку позивачки, вплинуло на законність оскаржуваних приписів та наказу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2020 позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано припис Департаменту ДАБІ про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.04.2017 та припис Департаменту ДАБІ про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 28.04.2017; визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту ДАБІ №149 від 15.05.2017 про скасування декларацій про початок будівельних робіт. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої виходив з того, що дія статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (на порушення якої вказує позивач) не розповсюджуються на здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт щодо суб`єктів містобудування фізичними особами, а відповідачем дотримано процедуру призначення та проведення перевірки. Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачкою доведено відсутність порушень, які були виявлені відповідачем під час перевірки та описані в акті. При цьому, Окружний адміністративний суд міста Києва відхилив посилання відповідача на судові рішення у справі №826/7281/17 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту ДАБІ про визнання протиправним та скасування приписів та наказу, які є предметом оскарження у цій справі, вказавши, що, за встановлених у цій справі обставин та з урахуванням висновку експерта від 24.07.2020, судом встановлено, що фактично виконані будівельні роботи на об`єкті, що розташований за адресою: літ «Ь» по АДРЕСА_1 , відносяться саме до реконструкції.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 .12.2020 та ухвалено нове судове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції погодився із висновками Окружного адміністративного суду м.Києва про те, що до спріних правовідносин (за суб`єктним складом) не застосовується дія статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (на порушення якої вказує позивач), відповідачем дотримано процедуру призначення та проведення перевірки, а також процедуру прийняття оскаржуваних припису та рішення. Поряд із цим, суд апеляційної інстанції, виходячи з того, що рішення у справі №826/7281/17 за позовом ОСОБА_2 до Департаменту ДАБІ про визнання протиправним та скасування приписів та наказу, які також є предметом оскарження у цій справі, має преюдиційне значення, а висновок експерта не є належним доказом, оскільки його доводи спростовуються іншими доказами та вимогами чинного законодавства, дійшов висновку про доведеність порушень, встановлених при проведенні перевірки об`єкта будівництва.

За наслідком касаційного оскарження постанови апеляційного суду Верховним Судом постановою від 31.10.2022 касаційну скаргу позивачки було задоволено частково, судові рішення скасовані, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказав, що:

судами не надано оцінку та не перевірено доказами доводи позивачки з приводу того, що перевірку проведено на підставі звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), тоді як Департамент не є тим органом, за зверненням якого може бути в розумінні Порядку №533 призначена перевірка;

судами не перевірені доводи позивачки з приводу дотримання процедури призначення та проведення перевірки, передбачені Порядком № 533, в частині відповідності суб`єктів щодо яких видано направлення для проведення позапланової перевірки від 27.04.2017 та суб`єктів щодо яких оформлено результати перевірки;

судами не надано оцінки доводам позивачки з приводу того, що мало місце грубе порушення пункту 9 Порядку №533 при проведенні перевірки, та права позивачки на участь при здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю;

судом апеляційної інстанції відхилено експертний висновок як доказ, який ґрунтується на спеціальних знаннях, необхідних для правильного розгляду справи та встановлення обставини виду будівництва, щодо якого проводилась перевірка та виносились приписи та наказ, без належного мотивування причин відхилення такого доказу;

суд апеляційної інстанції помилково посилався на обставини, встановлені у справі 826/7281/17, як на преюдиціальні, зважаючи, що позивачка не була учасником такої справи.

У вказаній постанові Верховного Суду по цій справі зазначено, що при новому розгляді спору суду необхідно: надати оцінку всім твердженням та аргументам сторін, дослідити надані сторонами докази (у тому числі, вчинити передбачені процесуальним законом дії з метою витребування доказів, необхідних для правильного вирішення спору); на підставі додатково встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення, а також належним чином аргументувати свої висновки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано:

- припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.04.2017;

- припис Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва про зупинення підготовчих та будівельних робіт від 28.04.2017;

- наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва №149 від 15.05.2017 року про скасування декларацій про початок будівельних робіт.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції вказав про порушення процедури проведення перевірки, які полягають, у тому числі, у неповідомленні позивачки про проведення перевірки. При цьому суд дійшов висновку, що результати перевірки, отримані внаслідок неправомірних дій органу не можуть бути підставою для застосування до позивачки будь-яких заходів примусового характеру.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішенні суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції, посилаючись на нібито порушення порядку проведення позапланової перевірки Депаратментом, не дослідив численні порушення встановленні в ході проведення перевірки, що підтвержується наявними у справі матеріалами, вказавши на фактично технічні помилки, які не можуть вказувати на незаконність здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він наполягав на законності оскаржуваного рішення суду та безпідставності вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва на підставі наказу від 11 квітня 2017 року № 243 та звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09 березня 2017 року № проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ОСОБА_1 . ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт" щодо об`єкта будівництва "виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 (літ. «Ь») ", за результатами якої складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28 квітня 2017 року (далі - акт перевірки).

Згідно акту перевірки - перевіркою встановлено, що на АДРЕСА_1 (літ. «Ь») генеральним підрядником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Моноліт" виконуються будівельно-монтажні роботи із зведення монолітно-каркасної будівлі, на підставі договору підряду від 11 березня 2016 року із замовниками будівництва - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Будівельні роботи виконуються на місці розташування будівель літ. "Ь", літ. "ЬІ", літ. "О", літ. "П", літ. "Р", літ. "С".

Під час виїзду на об`єкт будівництва встановлено, що на АДРЕСА_1 (літ. «Ь») на місці розташування будівель літ. "Ь", літ. "ЬІ", літ. "О", літ. "П", літ. "Р", які демонтовані, виконуються будівельні роботи із зведення нової монолітно-каркасної будівлі. Станом на 27 квітня 2017 року на місці розташування будівель літ. "Ь", літ. "ЬІ" розпочато будівництво п`ятого поверху. На місці розташування літ. "О", літ. "П", літ. "Р" розпочато будівництво четвертого поверху.

Будівництво нової монолітно-каркасної будівлі будується із габаритними розмірами більшими ніж були розміри існуючих будівель літ. "Ь", літ. "ЬІ", літ. "О", літ. "П", літ. "Р", що свідчить про виконання робіт не в межах існуючих фундаментів та зайняття земельної ділянки, яка не була відведена для цієї мети, чим порушено статтю 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до інформації Департаменту земельних ресурсів, на земельній ділянці за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (літ. «Ь»), яка знаходиться в межах траси де пройде Подільський мостовий перехід, відбувається хаотична забудова території.

Відповідно до рішення Київської міської ради від 20 травня 1999 року № 254/355 "Про створення умов для будівництва Подільського мостового переходу і Вокзально - Воскресенської лінії метрополітену" накладено мораторій на використання вказаної земельної ділянки під забудову, приватизацію та довгострокову оренду зарезервованих територій до остаточного вирішення питання будівництва Подільського мостового переходу.

На підставі згоди від 08 вересня 2008 року № Д-3944 та на замовлення Комунального підприємства "Київський метрополітен" розроблено проект землеустрою (справа Д-3944) щодо відведення земельної ділянки для будівництва Подільського мостового переходу через річку Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену на відрізку АДРЕСА_1

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 20 серпня 2013 року № 1440 Департаменту транспортної інфраструктури передано функції замовника будівництва дільниці Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві від станції "Глибочицька" до станції "Райдужна" з відгалуженням в бік житлового масиву Зигурівщина - Троєщина (варіант мілкого закладання на Подолі) земельної ділянки комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" на АДРЕСА_1 м. Києва для будівництва Подільського мостового переходу.

Відповідно до бази даних міського земельного кадастру, земельна ділянка площею 18227,27 кв. м. на АДРЕСА_1 у Подільському районі м. Києва (код ділянки 85:316:0080) обліковується, як землі не надані у власність чи користування.

Рішень щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність чи користування Київська міська рада за поданням Департаменту земельних ресурсів не приймала.

У міському земельному кадастрі відсутня інформація щодо державної реєстрації вищезгаданої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі та державної реєстрації речових прав на неї.

Також, виконуються будівельні роботи на місці будівлі літ. "С", а саме: демонтована основна частина будівлі. Станом на 11 квітня 2017 року був виритий котлован глибиною приблизно 2 м, в якому були відсутні несучі та огороджувальні конструкції. Станом на 27 квітня 2017 року в зазначеному котловані влаштований новий монолітний фундамент з випусками арматури.

Відповідно до матеріалів інвентаризаційних справ № 6824 від 06 березня 2006 року та № 137274 від 24 вересня 2012 року, наданих з листом Комунального підприємства "Київське бюро технічної інвентаризації" від 24 квітня 2017 року № 062/14-4790 (И-2017) будівлі мають наступну поверховість та висоту: будівля літ. "Ь" - 2 поверхи з антресоллю (Н = 12,46 м); будівля літ. "О" - 1 поверх (Н = 5,83 м); будівля літ. "П" - 1 поверх (Н = 4,20 м); будівля літ. "Р" - 1 поверх (Н = 4,15 м); будівля літ. "Ь" - 1 поверх (Н = 5,83 м); будівля літ. "С" - 1 поверх з антресоллю (Н = 6,70 м).

Як вбачається з акту перевірки - під час перевірки за участі представника замовника - ОСОБА_2, представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1. була надана проектна документація на об`єкт будівництва Реконструкція нежитлових приміщень під апартаменти: м. Київ, АДРЕСА_1 (літ. «Ь»), розроблена Виробничою Фірмою "Научтехпроект" під керівництвом головного архітектора проектів Ігнатькова В.М. (кваліфікаційний сертифікат серії АА № 001832), на підставі договору підряду на проведення проектних робіт від 01 листопада 2016 року та затверджена ОСОБА_2 наказом "Про затвердження проектно-кошторисної документації" від 15 березня 2017 року б/н.

Відповідно до проектної документації, визначені клас наслідків - СС2 та категорія складності об`єкту будівництва - III.

Відповідно до наданої проектної документації, будівля літ. "Ь" має наступні техніко-економічні показники: чотири поверхи з підвалом (технічне підпілля);загальна площа - 4828,1 кв.м; кількість квартир у будинку - 180.

Відповідно до наданого технічного паспорту на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок літ. "Ь" на АДРЕСА_1 (літ. «Ь») від 28 жовтня 2014 року, виконаного Приватним підприємством ПКБ "Хебітет", будівля літ. "Ь" має 3 поверхи загальною площею 2634,1 кв.м та включає 25 квартир загальною площею 2101,6 кв.м.

Враховуючи зазначені технічні паспорти, проектну документацію та фактично виконані роботи (геометричні розміри не відповідають розмірам існувавшої будівлі літ. "Ь"), об`єкт реконструкції передбачає зміну геометричних розмірів, що в свою чергу потребує отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Виробничою Фірмою "Научтехпроект" розроблено проектну документацію на об`єкт "Реконструкція нежитлових приміщень під апартаменти: м. Київ, АДРЕСА_1, літера "Ь" без основної складової вихідних даних, а саме містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, чим порушено частину 1 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та статтю 7 Закону України "Про архітектурну діяльність".

В ході перевірки не було виявлено несучих та огороджувальних конструкцій будівель літ. "Ь", літ. "ЬІ", літ. "О", літ. "П". літ. "Р".

Враховуючи зазначене, будівельні роботи на АДРЕСА_1 у Подільському районі м. Києва на місці розташування будівель літ, "Ь", літ, "ЬІ", літ "О", літ. "П", літ. "Р" вид будівництва відповідачем визначено, як нове будівництво.

Будівельні роботи з будівництва нової будівлі за вказаною адресою виконуються без документа, що дає право на виконання будівельних робіт, чим порушено частину 1 статті 34 та частину 1 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі скасування та анулювання зазначених документів замовниками будівництва - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстровані декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції апартаментів на АДРЕСА_1 (літ. «Ь»), які зазначені у Додатку №1 (Додаток 1 є невід`ємною частиною акту перевірки).

Враховуючи зазначену вище інформацію, відповідач вирішив, що замовниками будівництва в деклараціях про початок виконання будівельних робіт наведені недостовірні дані в частинах: виду будівництва, найменування проектувальника та відповідальної особи проектувальника, отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, використання земельної ділянки, чим порушено частину 8 статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Також виявлено порушення вимог Державних будівельних норм, а саме:

- будівельний майданчик об`єкта будівництва "Реконструкція нежитлових приміщень під апартаменти: м. Київ, АДРЕСА_1 (літ. «Ь») не огороджений, чим порушено п. 6.2.1 ДБН А.3.2-2-2009 "Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека в будівництві. Основні положення";

- місця перепаду висот (більше 1,3 м) не огороджені захисними огорожами, чим порушено п. 6.2.2 ДБН А.3.2-2-2009 "Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека в будівництві. Основні положення";

- на об`єкті будівництва не всі будівельники носять будівельні каски та сигнальні жилети, чим порушено п. 4.30 ДБН А.3.2-2-2009 "Система стандартів безпеки праці. Охорона праці і промислова безпека в будівництві. Основні положення";

- проїзди, проходи на будівельному майданчику, а також проходи до робочих місць мають вибоїни і не утримуються у чистоті та порядку, не очищуються від сміття, захаращені матеріалами та виробами, а також ковзкі від бруду, чим, порушено п. 6.1.9 ДБН А.3.2-2-2009 "Охорона праці і промислова безпека у будівництві";

- на об`єкті будівництва не забезпечена охорона праці працівників, чим порушено п. 4.3 ДБНА.3.1-5-2016 "Організація будівельного виробництва".

28 квітня 2017 року відповідачем видано замовнику будівництва ОСОБА_1 припис про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема, будівельним нормам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт, в якому викладено вимогу зупинити виконання будівельних робіт на АДРЕСА_1 (літ. «Ь») з 29 квітня 2017 року до усунення порушень.

Також, 28 квітня 2017 року відповідачем видано замовнику будівництва ОСОБА_1 припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким зобов`язано усунути допущені порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у термін до 29 вересня 2017 року.

15 травня 2017 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28 квітня 2017 року видано наказ № 149 "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт", яким наказано скасувати реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт: від 13.05.2016 № КВ 48; від 13.05.2016 № КВ 44; від 13.05.2016 № КВ 36; від 13.05.2016 № КВ 30; від 13.05.2016 № КВ 26; від 13.05.2016 № КВ 20; від 13.05.2016 № КВ 18; від 13.05.2016 № КВ 09; від 13.05.2016 № КВ 12; від 13.05.2016 № КВ 85; від 13.05.2016 № КВ 80; від 13.05.2016 № КВ 77; від 13.05.2016 № КВ 73; від 13.05.2016 № КВ 67; від 13.05.2017 № КВ 63; від 13.05.2016 № КВ 54; від 13.05.2016 № КВ 51; від 13.05.2016 № КВ 45; від 13.05.2016 № КВ 39; від 13.05.2016 № КВ 30; від 13.05.2016 № КВ 27; від 13.05.2016 № КВ 22; від 12.05.2016 № КВ 90; від 12.05.2016 № КВ 87; від 12.05.2016 № КВ 83; від 12.05.2016 № КВ 79; від 12.05.2016 № КВ 77; від 12.05.2016 № КВ 67; від 13.05.2016 № КВ 62; від 13.05.2016 № КВ 68; від 13.05.2016 № КВ 54; від 12.05.2016 № КВ 37; від 12.05.2016 № КВ 33; від 12.05.2016 № КВ 30; від 12.05.2016 № КВ 25; від 12.05.2016 № КВ 22; від 12.05.2016 № КВ 18; від 12.05.2016 № КВ 08; від 12.05.2016 № КВ 03; від 12.05.2016 № КВ 96; від 12.05.2016 № КВ 49; від 28.04.2016 № КВ 37, де замовники будівництва - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, спірні правовідносини стосуються будівельних робіт за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1 (літ. «Ь»), щодо яких і винесено саме оскаржувані приписи та наказ, та які виконуються за спільним замовленням співвласниками приміщень за цією адресою - позивачки та третьої особи.

Судом встановлено, що скасовані оскаржуваним наказом декларації про початок будівельних робіт стосувалися будівельних робіт з об`єднання апартаментів на АДРЕСА_1 літ. «Ь», які визначені як їх реконструкція. При цьому матеріали справи містять копію декларації про готовність об`єкту - нежитлове приміщення в м. Києві по АДРЕСА_1 літ. «А» та «Ь» до експлуатації, зареєстрована департаментом ДАБІ у м. Києві 15.01.2015 за № 12.

Згідно матеріалів справи позивачка вказує, що під час апеляційного провадження посилалась на те, що вказана декларація стосувалась в тому числі й спірних приміщень, була скасована наказом відповідача від 31.01.2018 № 20, який в свою чергу оскаржено та скасовано в межах справи 826/2123/18, рішення в якій набрало законної сили. Вказаний довід стосувався того, що реконструкція апартаментів шляхом їх об`єднання є другою, тоді як первісна реконструкція нежитлового приміщення в м. Києві по АДРЕСА_1 літ. «Ь» в апартаменти вже була предметом судового розгляду, її законність підтверджено, а за наслідком такої реконструкції зареєстровано право власності на апартаменти, щодо повторної реконструкції яких проведено спірну перевірку, що є предметом розгляду у цій справі.

В акті перевірки, складеному відповідачем, також відображено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна власниками апартаментів з № 1 по № 125 на АДРЕСА_1 літ. «Ь» у Подільському районі міста Києва є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто на час здійснення перевірки відповідачем було перевірено та підтверджено реєстрацію права власності на апартаменти, щодо яких скасовано декларацію про початок будівельних робіт, оскаржуваним наказом.

На виконання ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 серпня 2019 року в цій справі проведено судову будівельно-технічну експертизу, за результатом якої складений висновок експерта від 24 липня 2020 року №29713/13/19-43.

Не погоджуючись з наказом від 15.05.2017 №149 та приписами від 28.04.2017, вважаючи їх протиправними, позивачка звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 1 Закону України від 16.11.1992 №2780-XII «Про основи містобудування» (далі - Закон №2780-XII) містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Статтею 6 Закону №2780-XII визначено, що законодавство України про містобудування складається з Конституції України, цього Закону, законів України "Про регулювання містобудівної діяльності", "Про архітектурну діяльність" та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання.

Органи, що здійснюють державне регулювання у сфері містобудування, наведені у статті 7 Закону №2780-XII, за змістом якої, таке регулювання здійснюється, Державне регулювання у сфері містобудування здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою та Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами в порядку, встановленому законодавством.

У відповідності з положеннями частин першої, другої статті 10 Закону України №687-XIV для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності.

Частинами першою, другою, пунктами 1, 2 частини четвертої статті 41 Закону №3038-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів названої вище правової норми Закону №3038-VI постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 Про затвердження Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю затверджено Порядок №553, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

За приписами пунктів 5, 7 вищенаведеного Порядку державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема: звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону №3038-VI передбачено, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону №3038-VI суб`єктами містобудування є органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи.

Судами встановлено, що за деклараціями про початок виконання будівельних робіт з реконструкції апартаментів на АДРЕСА_1 , замовниками будівництва є фізичні особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, позивачка в розумінні положень Закону №3038-VI є суб`єктом містобудування, фізичною особою.

Враховуючи, що Порядок №553 прийнятий у відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", дія цього Порядку застосовується до ОСОБА_1 , як до суб`єкта містобудування.

Як вбачається з матеріалів справи, перевірку проведено згідно направлення на проведення позапланової перевірки від 11.04.2017, в якому як підстава для проведення позапланової перевірки зазначено Наказ Департаменту з питань державного-архітектурно-будівельного контролю міста Києва та звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 09.03.2017 №.

Виходячи з аналізу положень Порядку, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанці, що жоден з зазначених документів не входить в перелік підстав за якими позапланова перевірка могла б бути проведена, оскільки Департамент є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради, а відповідачем не доведено наявність у Департаменту відповідного повноваження самостійно звертатись з подібним зверненням.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідачем до відзиву на позовну заяву надано копію звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради, яке не підписане відповідною посадовою особою та не містить печатки Департаменту. При цьому, в суді апеляційної інстанції встановлену обставину не спростовано. Також зі змісту звернення вбачається, що будівельні роботи за замовленням позивачки та третьої особи ідентифіковані, а реконструкція завершена реєстрацією декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 15.01.2015 за № 12, тобто звернення не стосувалося будівельних робіт, щодо яких була проведена перевірка в подальшому.

Пунктом 16 Порядку встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Окрім Порядку для органу, уповноваженого на здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, обов`язковим є дотримання Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №240 від 15.05.2012, яким затверджено форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Дотримання порядку складення та оформлення відповідних документів слід оцінювати з точки зору їх впливу на законність перевірки при здійсненні державного архітектурно-будівельного контролю, зокрема чи мало відповідне порушення негативний вплив на права суб`єкта містобудування.

Водночас, як вірно встановлено судом, в направленні на проведення позапланової перевірки від 11.04.2017 як підстава для проведення позапланової перевірки зазначено Наказ Департаменту з питань державного-архітектурно-будівельного контролю міста Києва та звернення Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 09.03.2017 №.

В п. 1.1. вказаного Наказу було зазначено, що позапланова перевірка здійснюється щодо ТОВ «Моноліт» та ФОП ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 .

В направленні для проведення позапланової перевірки від 27.04.2017 зазначено, що проведення перевірки здійснюється щодо ТОВ «Моноліт», ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Однак, в акті перевірки від 28.04.2017 за результатом її проведення вже зазначено, що перевірку проведено щодо ТОВ «Моноліт», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Отже, в Наказі та направленні для проведення позапланової перевірки від 27.04.2017 не зазначалось, що така перевірка буде здійснюватися щодо ОСОБА_1 .

Зазначене порушення в оформленні направлення на проведення перевірки та послідовності дій відповідача, який проводячи таку перевірку очевидно мав усвідомлювати коло суб`єктів, щодо яких така перевірка проводиться, оскільки був обізнаний з реєстрацією права власності позивачки на об`єкти нерухомості щодо яких здійснювалась реконструкція, свідчить про порушення прав позивачки на участь в перевірці, можливість надання пояснень та заперечень щодо оформлення її результатів.

При цьому матеріали справи не містять жодного доказу, яким би підтверджувалась участь позивачки чи її представників в проведенні перевірки.

Водночас в акті перевірки від 28.04.2017 містяться суперечливі відомості, згідно яких перевірка проводилась у присутності представників лише ОСОБА_2 , далі в акті вказано, що пояснення надавались вже представниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1., та підписано акт, як зазначено в ньому, вже довіреними особами замовників - ОСОБА_4 та ОСОБА_5., щодо яких зазначалось, що ці особи є довіреними особами лише ОСОБА_2 .

Так, згідно з пунктом 9 Порядку, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Також судом враховано правові позиції Верховного Суду, на які було звернуто увагу під час касаційного провадження у цій справі, зокрема викладені в постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №826/7182/16, щодо застосування пункту 9 Порядку.

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що реалізація права суб`єкта містобудування бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю безпосередньо залежить від обізнаності (повідомлення) останнього про намір відповідного органу або його посадових осіб щодо проведення перевірки і з`ясування цього питання як необхідної передумови для притягнення особи до відповідальності.

У той же час, ОСОБА_1 при проведенні перевірки присутня не була. Ані в наказі Департаменту з питань державного-архітектурно-будівельного контролю міста Києва, ані в направленні для проведення позапланової перевірки від 27.04.2017 не було зазначено, що така перевірка буде здійснюватися щодо позивачки.

Виходячи зі сталої практики Верховного Суду щодо оцінки такого порушення, суд зазначає, що проведення перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил без присутності уповноваженої суб`єктом містобудування особи свідчить про допущення грубого, а не формального порушення порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналогічний правовий висновок викладено у згадуваній вище постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №826/7182/16.

Суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється перевірка, має право бути присутнім під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та за його наслідками отримувати акт перевірки, припис, надавати письмові пояснення, зауваження або заперечення до акта перевірки.

Верховним Судом у постановах від 05.02.2019 у справі №821/1157/16, від 05.02.2019 у справі №2а-10138/12/2670, від 04.02.2019 у справі №807/242/14, а також Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 у справі №21-425а14 неодноразово наголошувалось, що лише дотримання умов та порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, може бути підставою для визнання правомірними дій контролюючого органу щодо їх проведення. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої. Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №804/12558/14 та від 21.05.2020 у справі №208/6557/16-а(2-а/208/219/16), де зазначено, що у випадку незаконності перевірки прийнятий за результатами її проведення акт індивідуальної дії автоматично підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також, Верховний Суд у постанові від 26.02.2020 у справі №826/7847/17 висловив правову позицію, де зазначив, що нормами Закону №3038-VI та Порядку №553, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок проведення позапланового заходу державного архітектурно-будівельного контролю. Лише їх дотримання може бути належною підставою для проведення позапланової перевірки та оформлення її результатів, які створюють для суб`єкта містобудування юридичні наслідки. Невиконання органами державного архітектурно-будівельного контролю вимог законодавця щодо порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю призводить до визнання перевірки незаконної та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, результати перевірки, отримані внаслідок неправомірних дій органу не можуть бути підставою для застосування до позивачки будь-яких заходів примусового характеру.

Враховуючи зазначене, суд дійшов вірного висновку, що посадові особи Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва при проведенні перевірки 28.04.2017 діяли поза межами їх повноважень та не у спосіб, що передбачені законом, а відтак наявні об`єктивні підстави для скасування приписів, винесених за результатом такої перевірки та, як наслідок, оскаржуваного наказу, які є самостійними та достатніми для задоволення позову незалежно від інших обставин.

Водночас судом надано вірну оцінку обставинам, які встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, на які сторони посилались як на преюдиціальні.

Так, відповідач посилався на рішення у справі №826/7281/17 за позовом третьої особи у цій справі до відповідача, в якій оскаржувались ці ж приписи та наказ, за результатом розгляду якої постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року, що була залишена без змін постановою Верховного Суду від 24 січня 2019 року, у позові було відмовлено.

За змістом ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звільнення від доказування відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні.

Верховним Судом у постановах від 14.08.2018 у справі №823/1097/17, від 09.11.2018 у справі №816/988/17, від 03.07.2018 у справі №917/1345/17, від 31.01.2019 у справі № 809/551/17 висвітлено правову позицію, що адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Відповідно до ч. 7 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Обставини, установлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники, але в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що обставини, встановлені у справі №826/7281/17 не можуть вважатися преюдиціальними у цій справі, оскільки як вбачається з судових рішень - вона не була її учасником, попри те, що як встановлено судом, вона є учасником спірних правовідносин, а перевірка, за результатом якої винесено оскаржувані приписи та наказ стосується її прав як суб`єкта містобудування, а відтак у позивачки наявне право спростовувати такі обставини на загальних підставах.

У той же час, враховуючи об`єкт позапланової перевірки, за результатами якої було винесено оскаржувані приписи та наказ, та посилання позивачки під час попереднього судового розгляду на судові рішення у справі №826/2123/18, з метою дотримання повноти та всебічності встановлення істотних обставин, слід зазначити таке.

У межах справи 826/2123/18 ОСОБА_2 (позивачем у справі та третьою особою у цій справі) за участі ОСОБА_1 (третьої особи у справі та позивачкою у цій справі) оскаржувався наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва (відповідача у цій справі) № 20 «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації» від 29.01.2018 (рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018, залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2019 та постановою Верховного Суду від 09.06.2021, позов було задоволено).

Вказаним наказом було скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери «А» та «Ь» під апартаменти за адресою: АДРЕСА_1 » від 27.11.2014 № КВ 03 та реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації «Реконструкція нежитлових приміщень будівель літери «А» та «Ь» під апартаменти по АДРЕСА_1 » від 15.01.2015 № КВ 12.

У вказаній справі встановлено, що мала місце реконструкція зазначених приміщень, зокрема приміщення літ. «Ь» по АДРЕСА_1 під апартаменти та реєстрація права власності на окремі приміщення - апартаменти, які утворились внаслідок такої реконструкції.

Первинним приміщенням, яке було придбано позивачкою та третьою особою було будівлею лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1975,90 кв. м., яке придбавалось разом з будівленю літ. А за цією ж адресою (договори купівлі-продажу частини нежитлових будівель від 17.10.2014 № 1764 та № 1768), в подальшому за останніми зареєстровано право власності на апартаменти літ. «А» та літ. «Ь» (в матеріалах справи наявні свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.03.015).

Зазначені обставини також встановлені судом та відображені в рішеннях у справі №826/2123/18.

Окремо Окружним адміністративним судом міста Києва у рішенні від 10.04.2018 у вказаній справі зазначено, що з моменту реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 03 від 27.11.2014 та про готовність об`єкта до експлуатації № КВ 12 від 15.01.2015 до моменту проведення перевірки минуло близько 3 років. За цей період позивачем та третьою особою було здійснено будівельні роботи, передбачені зазначеними деклараціями, та відступлено права власності на окремі приміщення пересічним громадянам, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Однак, як встановлено судом, з акту перевірки від 28.04.2017 вбачається, що відповідач на момент проведення перевірки був обізнаний про реєстрацію за позивачкою та третьою особою права власності на відокремлені об`єкти нерухомого майна - апартаменти з 1 по 125 на АДРЕСА_1 літ. «Ь» у Подільському районі м. Києва, щодо яких здійснювалась реконструкція (їх об`єднання та роз`єднання) на підставі зареєстрованих декларацій, які були скасовані оскаржуваним наказом.

З урахуванням зазначеного, обставин, викладених в акті перевірки, можна констатувати, що первинна реконструкція нежитлових приміщень під апартаменти, що була предметом дослідження в рамках справи № 826/2123/18, завершилась реєстрацією права власності на такі об`єкти, а наказ про скасування реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації було скасовано в судовому порядку у вказаній справі.

Декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції апартаментів, що скасовані наказом, який оскаржується в рамках цієї справи, стосувалися саме відокремлених нежитлових приміщень - апартаментів, а не будівлі на АДРЕСА_1 літ. «Ь» в цілому, проте як вбачається з акту перевірки - посадовими особами відповідача встановлювались обставини виходячи з технічної документації інвентаризаційних справ 2006, 2012 років, тобто до проведення первинної реконструкції приміщення та реєстрації відокремлених об`єктів нерухомості.

Зазначене не дає підстави вважати, що відповідачем була проведена перевірка з дотриманням принципу належного урядування, обґрунтовано та добросовісно.

Відповідачем вказувалось, що замовниками наведені недостовірні дані в частині виду будівництва, що вимагало отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та прав на використання земельної ділянки, оскільки замовниками здійснюється не реконструкція об`єкта за адресою: м. Київ, АДРЕСА_1, літера "Ь", а нове будівництво. Позивач же зазначав, що будівництво, яке здійснювалось, є реконструкцією, що в свою чергу не вимагає отримання містобудівних умов та обмежень та прав на використання земельної ділянки.

Надаючи відповідну правову оцінку суд виходить з наступних норм права, чинних на час виникнення спірних правовідносин.

У відповідності до п. 3.2. ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» будівництво - нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт та технічне переоснащення об`єктів будівництва.

Так, згідно пункту 3.21 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, в наслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко - економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкту в цілому або його частин (за умови їх автономності).

У відповідності п. 3.11. ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва.

Отже, основною характеристикою, яка розмежовує реконструкцію і нове будівництво, є існування раніше створеного та законно введеного в експлуатацію об`єкта (реконструкція) та створення такого нового об`єкта, який не існував раніше (нове будівництво). Зміна розмірів, функціонального призначення, елементів несучих і огороджувальних конструкцій існуючого об`єкту (зокрема, стін і фундаменту) прямо визначені як ознаки реконструкції, а фактичний технічний стан об`єкту не відміняє їх.

При встановленні підстав, які дозволяють відносити будівництво до реконструкції необхідним є дослідження чи було введено в експлуатацію попередній об`єкт, щодо якого ведеться реконструкція, з приводу чого суд зазначає, що саме це питання було предметом дослідження в межах справи № 826/2123/18, яка завершилась реєстрацією права власності на такі об`єкти, а наказ про скасування реєстрації декларацій про готовність об`єкта до експлуатації було скасовано в судовому порядку у вказаній справі, про що вже зазначалось вище.

Тобто, колегія судді погоджується з судом першої інстанції та вважає, що спір щодо первинної реконструкції з будівлі лісопильного цеху за адресою м. Київ, АДРЕСА_1, літера "Ь" в будівлю з апартаментами, які зареєстровані як окремі об`єкти нерухомості є вичерпаним та вирішений в судовому порядку, і не підлягає перегляду в межах цієї справи, виходячи з того, що склад його учасників аналогічний.

Разом з тим сторони спрямовували свої дії на встановлення виду будівництва, співставляючи його з раніше існуючою будівлею лісопильного цеху у м. Київ, АДРЕСА_1, літера "Ь". Так, в матеріалах справи містяться технічні паспорти як складові проектної документації на вказану будівлю різного періоду - технічний паспорт на нежитловий будинок (приміщення) - лісопильний цех від 21 листопада 2011 року, виготовленого Київським міським бюро технічної інвентаризації (том 1 а.с.61-68), технічний паспорт на квартирний (багатоповерховий) житловий будинок від 28 жовтня 2014 року, виконаного ПП ПКБ «Хебітет», та проектна документація на реконструкцію нежитлових приміщень під апартаменти, затверджена 15 березня 2017 року.

У відповідності до п. 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109 (в редакції на час спірних правовідносин) реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, не передбачає отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час реєстрації декларацій про початок будівельних робіт) замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

2) реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Таким чином, за належного підтвердження того, що спірне будівництво відноситься саме до реконструкції, у позивача були відсутні підстави для отримання Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та оформлення прав на земельну ділянку під таким об`єктом, і відповідно було права на реконструкцію після реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт.

Так, для вирішення питання приналежності спірного об`єкта будівництва до нового будівництва чи реконструкції, судом при первісному розгляді справи ухвалою від 01.08.2019 призначено судову будівельно-технічну експертизу (постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.09.2019 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва про призначення експертизи залишено без змін).

Суд зауважує, що в межах цієї справи сторони не обмежились предметом спору та надавали докази і пояснення не лише стосовно реконструкції апартаментів, декларації щодо якої були скасовані оскаржуваним наказом, але й щодо первісної реконструкції будівлі по АДРЕСА_1, літера «Ь» під апартаменти, яка вже була предметом розгляду у справі 826/2123/18, і як наслідок чого, проведена експертиза також стосувалась дослідження цього питання.

За результатом проведення судової експертизи було складено висновок експерта від 24 липня 2020 року №29713/13/19-43.

Виходячи з вказівок Верховного Суду, наданих при направленні справи на новий розгляд, висновку експерта має бути надана належна оцінка при дослідженні судом її як доказу.

Зі змісту висновку експерта вбачається, що експерт вказує, що за підсумком вивчення наданої на дослідження проектної документації, актів на закриття прихованих робіт, а також проведеного візуально-інструментального обстеження, мало місце часткове збереження таких несучих конструктивних елементів раніше існуючої будівлі як колони, перемички, монолітний стовбчастий та стрічковий фундаменти та таких огороджувальних конструктивних елементів як колони.

Експерт також дійшов висновку, що фактично виконані будівельні роботи на об`єкті, що розташований за адресою: місто Київ, АДРЕСА_1, літера «Ь» відносяться до реконструкції.

Верховний Суд вважає, що відхилення судом апеляційної інстанції висновку експерта - доказу, який ґрунтується на спеціальних знаннях, необхідних для правильного розгляду справи, без належного мотивування причин цього, обмежившись лише посиланням на його суперечність іншим обставинам справ, не відповідає правилам оцінки доказів за статтею 90 КАС України та вказує на не вжиття апеляційним судом належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.

До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.04.2021 у справі № 640/10705/19.

Так, оцінка висновку експерта регламентована ст. ст. 90, 108 Кодексу адміністративного судочинства України, що передбачають недопустимість надання переваги висновку експерта над іншими доказами, його безпосереднє, всебічне, повне та об`єктивне дослідження за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи висновок експерта, суд з-поміж іншого має враховувати заперечення сторін щодо нього, дотримання процедури його проведення та складення, в тому числі й загальні вимоги, що ставляться для висновку експерта, передбачені ст. 101 Кодексу адміністративного судочинства України, в той же час, суд не може самостійно робити висновки щодо тих чи інших обставин, дослідження яких потребує спеціальних знань, якими суд не наділений.

Судом не встановлено, а відповідачем не спроспростовано, порушень при проведенні судової експертизи, складенні її висновку, з матеріалів висновку експерта вбачається, що ним витребовувались додаткова документація з метою повноти експертного дослідження, здійснювався огляд об`єкта, експерт повідомлений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Як вже зазначалось судом, відповідно до пункту 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 06 листопада 2017 року №289, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 листопада 2017 року за № 1437/31305, не потребує отримання містобудівних умов та обмежень реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Тобто містобудівні умови та обмеження не надаються, зокрема, у зв`язку з реконструкцією житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у згадуваній постанові від 21.01.2021 у справі № 820/67/17.

Статтею 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, що діяла на час реєстрації декларацій про початок будівельних робіт) надає замовнику право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності, до яких належало спірне будівництво відповідно до проектної документації.

Отже, враховуючи допущені порушення при проведенні перевірки, оформлення її результатів, встановлених обставин справи, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки відповідача про порушення позивачем норм статті 24, частини 1 статті 31, частини 1 статті 34, частини 1 статті 36, частини 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» та такими, що спростовано наявними матеріалами справи, що також слугує підставою для скасування оскаржуваних присів та наказу.

Згідно ч.ч.1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, а також норми процесуального права.

Решта доводів сторін не заслуговують на увагу, оскільки не стосуються рішення суду, не ґрунтуються на законі та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення відповідно до норм матеріального та процесуального права.

Отже при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 червня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 25 березня 2025 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев