Справа № 240/239/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/239/25

категорія 111030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоплант" до Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

установив:

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоплант» (далі позивач, ТОВ «Екоплант») звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Житомирській області) від 15 листопада 2024 року №1 та №1 в частині грошового зобов`язання у сумі 273600,00 грн та штрафних санкцій у сумі 68400,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки висновки контролюючого органу, викладені в Акті перевірки, є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності, спростовуються первинними документами та даними бухгалтерського обліку товариства, а також суперечать нормам матеріального права.

Зазначає, що операції ТОВ «Екоплант» з поставки товару (РФЛ ізопропіловий 100) здійснені згідно чинного законодавства:

- ??по основному виду діяльності (виробництво мила та мийних засобів, засобів для чищення та полірування, виробництво антисептичних засобів ТМ «Septteril» (засоби для гігієни рук антисептичні, спреї та гелі для гігієни рук) для здійснення протиепідеміологічних заходів, спрямованих на запобігання та поширення коронавірусної хвороби COVID-19);

- викликають зміни в структурі активів і зобов`язань, що підтверджується відповідними видатковими накладними на поставку товару та платіжними дорученнями на оплату товару;

- облік доходів і витрат для розрахунку фінансових результатів та облік господарських операцій для відображення податкового кредиту здійснюється на підставі відповідних належним чином оформлених первинних документів (видаткових, податкових, товаро-транспортних накладних, рахунків на оплату, прибуткових накладних, ордерів на оприбуткування, платіжних доручень на оплату, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг);

- суми податку віднесено до податкового кредиту на підставі зареєстрованих податкових накладних, складених на дату виникнення податкових зобов`язань;

- постачальник і покупець зареєстровані як платники податку на додану вартість.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

07 лютого 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Зазначає, що при проведені аналізу постачальника ТОВ ТД «Спектр Хім» на предмет реальності здійснення вказаних операцій поставки ТМЦ встановлено, що за період взаємовідносин не прослідковується придбання поставленого товару по ланцюгах поставок, тобто даний СГД фактично не міг поставити зазначені в документах ТМЦ на ТОВ «Екоплант». Фактично товар РФЛ ізопропіловий 100, не був поставлений на ТОВ ТД «Спектр Хім» його постачальниками, відповідно він не міг його поставити позивачу. Придбаний постачальниками товар не відповідає номенклатурі проданого на ТОВ «Екоплант», що, на переконання відповідача, свідчить про відсутність господарської операції купівлі продажу товару, а відносини носять лише документальний характер. Водночас, перевіркою встановлено фактичне переміщення товару/сировини, яка в подальшому використана у виробництві миючих засобів, здійснення ТОВ «Екоплант» документального оформлення насправді вчиненої господарської операції з безоплатного отримання «РФЛ ізопропіловий 100» від невстановлених перевіркою суб`єктів господарювання, але не на виконання договору поставки з ТОВ ТД «Спектр Хім». По суті, зазначений факт засвідчує безоплатне отримання ТОВ «Екоплант» товару/сировини «РФЛ ізопропіловий 100» або «Ізопропиловий спирт», від невідомих контрагентів, з невідомих джерел, а не від ТОВ ТД «Спектр Хім», як це зазначено в супровідних документах, і, як наслідок, у підприємства відповідно до законодавчих вимог виникають доходи по безоплатно отриманим ТМЦ.

Також 07 лютого 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, згідно яких договір про надання складських послуг від 02 липня 2018 року №02/07/18 (далі Договір зберігання) діє до 31 грудня 2018 року. Якщо за два тижні до закінчення дії зазначеного Договору жодна зі сторін не повідомила іншу Сторону про своє бажання розірвати договорів, його дія продовжується на кожний наступний календарний рік. Отже на момент виникнення спірних правовідносин та подання відповідного клопотання названий договір є чинним. Додатково позивач повідомив, що перша поставка придбаного у ТОВ ТД «Спектр Хім» товару за усною домовленістю із постачальником була здійснена транспортом останнього.

Ухвалою суду від 07 лютого 2025 року справу призначено до розгляду у судовому засіданні.

Розглядаючи спір по суті, суд, на підставі наявних у справі доказів, установив, що працівниками ГУ ДПС у Житомирській області у період з 23 вересня по 18 жовтня 2024 року проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Екоплант» з питань контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства та з питань контролю за дотриманням вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01 липня 2019 року по 30 червня 2024 року.

За результатами проведеної перевірки 25 жовтня 2024 року складено акт № 22359/06-30-07-01/38205213 (далі Акт перевірки).

У ході перевірки встановлено, що ТОВ «Екоплант» допустило порушення пунктів 44.1, 134.1.1, 185.1, 186.1, 187.1, 188.1, 189.1, 198.1, 198.2, 198.3 Податкового кодексу України, статей 3, 4 ,9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» П(С)БО 15 «Доходи», а саме ТОВ «Екоплант» у перевіреному періоді занижено податкові зобов`язання за рахунок: не включення до їх складу сум ПДВ по продажу миючих засобів по виписаній та зареєстрованій в ЄРПН податковій накладній на загальну суму ПДВ 115 грн; не нарахування ПДВ на залишкову вартість списаних основних засобів, на загальну суму ПДВ 160 грн; завищено податковий кредит за рахунок безпідставно віднесених до його складу сум ПДВ по податкових накладних від контрагента ТОВ Торговий дім «Спектр Хім», по якому в ході перевірки не підтверджено факту отримання від нього товару (РФЛ ізопропіловий 100), на загальну суму ПДВ 273600 грн; занижено доходи всього на сумі 1368000 грн за рахунок не включення до їх складу вартості безоплатно отриманих товарів.

На підставі Акта перевірки 15 листопада 2024 року відповідачем складено податкові повідомлення рішення №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за основним платежем у розмірі 246240,00 грн та №1, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 273875,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 68468,75 грн.

Позивач, не погодившись із податковими повідомленнями рішеннями від 15 листопада 2024 року №1 та №1 в частині грошового зобов`язання у сумі 273600,00 грн та штрафних санкцій у сумі 68400,00 грн, звернувся до суду з цим позовом.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві.

На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 11 лютого 2025 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до журналу судового засідання.

На виконання вимог ухвали суду 17 лютого 2025 року до суду надійшли додаткові пояснення відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Як закріплено у підпунктах 9.1.1 та 9.1.3 пункту 9.1 статті 9 ПК України, податок на прибуток і податок на додану вартість належать до загальнодержавних податків.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК України) об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, витрати зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, які призводять до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками).

Основним документом, який регулює формування витрат у бухгалтерському обліку, є Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 Витрати (П(С)БУ16), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318.

Згідно з пунктом 4 П(С)БУ 16 об`єкт витрат продукція, роботи, послуги або вид діяльності підприємства, які потребують визначення пов`язаних з їх виробництвом (виконанням) витрат.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (пункт 6 П(С)БУ 16).

Згідно з пунктом 7 П(С)БУ 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 лютого 2013 року №73, фінансова звітність бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

Фінансова звітність складається з балансу (звіту про фінансовий стан), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності.

У Звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення Звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року №996-ХІV з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин (далі по тексту Закон України №996-ХІV).

Відповідно до статті 1 цього Закону господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно зі статтею 9 Закону України №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю за впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Статтями 1 та 3 названого Закону передбачено, що первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. Первинні документи по відображенню господарських операцій являються основою і для податкового обліку.

Тому, будь-які документи (у тому числі договори, акти виконаних робіт, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 Закону України №996-ХІV).

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у власній господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2022 року у справі №160/3364/19, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат чи податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не було встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як установлено судом та підтверджується Актом перевірки підставою для визначення сум грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість позивачу став висновок контролюючого органу про те, що товар РФЛ ізопропіловий 100, не був поставлений ТОВ ТД «Спектр Хім» його постачальниками, відповідно, він не міг його поставити позивачу. Водночас, перевіркою встановлено фактичне переміщення названого товару, який у подальшому використовувався позивачем у виробництві антисептичних засобів, а тому такий товар отриманий безоплатно від невстановлених перевіркою суб`єктів господарювання.

На підтвердження реальності господарської операції з придбання РФЛ ізопропіловий 100 у ТОВ ТД «Спектр Хім» позивач надав суду копії належним чином оформлених: договору №ТДСХ080420 купівлі продажу від 08 квітня 2020 року, видаткових, податкових, прибуткових та товарно-транспортних накладних, накладних на переміщення, рахунків на оплату та платіжних інструкції.

Також позивачем надані копії договору №010818 транспортно-експедиційних послуг від 01 серпня 2017 року, замовлення на надання транспортно-експедиційних послуг №335 та акт №335 здачі прийняття робіт (надання послуг), договору №30012020 транспортно-експедиційних послуг від 30 січня 2020 року, замовлення на надання транспортно-експедиційних послуг №139 і №150 та акти здачі прийняття робіт (надання послуг) з аналогічними номерами, які підтверджують факт транспортування зазначеного товару.

Суд зауважує, що контролюючий орган за наслідками проведення перевірки встановив наявність у позивача товару РФЛ ізопропіловий 100, однак дійшов висновку, що такий отриманий позивачем безоплатно від невстановлених суб`єктів господарювання.

Наведений висновок податкового органу ґрунтується на тому, що під час перевірки з аналізу Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено продаж такого товару ТОВ ТД «Спектр Хім» його постачальниками.

На виконання вимог ухвали суду, яка внесена до протоколу судового засідання, відповідач подав додаткові поясненнями, яким підтвердив, що зустрічна звірка постачальника позивача ТОВ ТД «Спектр Хім» контролюючими органами не проводилася.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що у постачальника позивача ТОВ ТД «Спектр Хім» був відсутній товар РФЛ ізопропіловий 100, з огляду на те, що такий міг бути придбаний названим суб`єктом господарювання не у платників податку на додану вартість, що і обумовлює відсутність в Єдиному реєстрі податкових накладних інформації про придбання постачальником позивача товару.

Додатково суд зауважує, що податкові накладні, складені ТОВ ТД «Спектр Хім» за наслідками виконання договору поставки, укладеного з позивачем, зареєстровані у встановленому законодавством порядку. Отже, під час проведення перевірки таких податкових накладних податковим органом не встановлено їх відповідність критеріям ризиковості, що, на переконання суду, підтверджує правомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість на підставі зазначених податкових накладних.

Застереження відповідача про те, що під час переміщення товару РФЛ ізопропіловий 100 по складу позивача відбулася зміна номенклатури такого, суд до уваги не приймає, оскільки внутрішній облік товару є виключною компетенцією суб`єкта господарювання, яка жодним чином не обмежена положеннями нормативно-правових актів.

Надаючи правову оцінку доводам контролюючого органу про те, що згідно товарно-транспортної накладної від 09 квітня 2020 року автомобільним перевізником був сам постачальник, у той час як згідно умов договору купівлі продажу від 08 квітня 2020 року №ТДСХ080420 приймання передача товару позивачем відбувається на складі продавця, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Як установлено судом та не заперечує відповідач, під час проведення перевірки встановлено, що товар, зазначений у видаткових та податкових накладних, складених ТОВ ТД «Спектр Хім», у повному обсязі, тобто обсязі, зазначеному на таких накладних, облікований позивачем.

Також за результатами розгляду справи судом спростовано твердження відповідача про те, що такий товар поставлений невідомим суб`єктом господарювання.

Окрім цього, згідно наданих позивачем пояснень частина зазначеного товару була поставлена ТОВ ТД «Спект Хім» на виконання усної домовленості без оплати з боку позивача.

Наведене, на переконання суду, свідчить про безоплатне отримання позивачем саме послуг з перевезення товару від ТОВ ТД «Спектр Хім», а не спростовує факт отримання товару від ТОВ ТД «Спект Хім».

Отже, виявлення зазначених обставин могло бути підставою для прийняття контролюючим органом рішення про коригування розміру грошових зобов`язань по податку на прибуток на вартість безоплатно отриманих послуг.

Проте, такого рішення за результатами проведеної перевірки контролюючим органом не прийнято.

Беручи до уваги обставини викладені вище, суд уважає, що ГУ ДПС у Житомирській області протиправно, всупереч вимогам чинного законодавства прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення від 15 листопада 2024 року №1 повністю, а №1 в частині грошового зобов`язання у сумі 273600,00 грн та штрафних санкцій у сумі 68400,00 грн, які з огляду на їх безпідставність слід визнати протиправним та скасувати.

Відтак, ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Екоплант» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 8823,60 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у зазначеному розмірі.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 194, 242-246, 250, 255, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоплант» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області від 15 листопада 2024 року №1 повністю, а №1 в частині грошового зобов`язання у сумі 342000,00 грн (триста сорок дві тисячі) гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоплант» 8823 (вісім тисяч вісімсот двадцять три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

24.03.25