Справа № 520/3688/25
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2025 р. № 520/3688/25
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про скасування постанови, -
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 відкрито спрощене провадження у справі №520/3688/25, з урахуванням приписів статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву.
Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та отримана відповідачем через електронний кабінет, що підтверджується матеріалами справи.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечував.
Відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Враховуючи викладене, суд розглядає справу за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду по справі № 520/31341/23 задоволено частково адміністративний позов про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.09.2023 року про розгляд заяви щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати пенсію ОСОБА_1 , з 20.07.2022 року, на підставі довідки Національної академії Національної гвардії України від 16.01.2023 №84/6-43, із врахуванням індексації грошового забезпечення.

11 лютого 2025 року до Головного управління Пенсійного фонду України надійшла постанова державного виконавця від 06.02.2025 про накладення штрафу по ВП № 75888674.

Станом на 20.07.2022 ОСОБА_1 отримував пенсію за вислугу років.

З 20.07.2022 на виконання рішення Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 520/31341/23 від 13 лютого 2024 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за вислугу років з урахуванням індексації грошового забезпечення на підставі довідки Національної академії Національної гвардії України від 16.01.2023 № 84/6-43.

Після проведеного перерахунку, розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 20.07.2022 збільшився до 17809,57 грн., з 01.08.2022 до 18050,34 грн., з 01.09.2022 до 20270,00 грн. з урахуванням максимального розміру, але не нижче раніше призначеної пенсії.

Позивач повідомляв, що виплату різниці в пенсії, нараховану за період з 20.07.2022 до 31.08.2022 у розмірі 427,60 грн. буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України.

Рішення Харківського апеляційного адміністративного суду по справі № 520/31341/23 від 13 лютого 2024 року за період з 20.07.2022 до 31.08.2022 виконано в ручному режимі, оскільки немає технічної можливості виконати його через макет судового рішення в підсистемі ПВП ДКГ про що зроблено запит на техпідтримку № 476288 від 20.09.2024. На сьогоднішній день відповіді не надходило. 30.08.2022 ОСОБА_1 набув статус особа з інвалідністю 2 групи, що дає йому право на перерахунок пенсії згідно Закону України «Про статус ветеранів війни і гарантії їх соціального захисту» що передбачено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 N0 2262-ХІІ.

З 01.09.2022 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за вислугу років (ПС ) на підставі поданих документів як особі з інвалідністю 2 групи (зокрема, довідка МСЕК серії 12 ААВ N0 326749, посвідчення серії НОМЕР_1 видане 07.09.2022).

Розмір пенсії після перерахунку 20270,00 грн, в межах максимального розміру відповідно до статті 43, закону 2262.Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Позивач зазначив, судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку.

Рішення судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, виконуються позивачем в межах покладених зобов`язань. А саме, виплати, призначені на виконання судового рішення, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесені рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

З 08.09.2022 за заявою ОСОБА_1 йому призначено пенсію по інвалідності на підставі поданих документів з 08.09.2022 (зокрема, довідка МСЕК серії 12 ААВ № 326749, посвідчення серії НОМЕР_1 видане 07.09.2022). Пенсію по інвалідності призначено з 08.09.2022 з урахуванням максимального розміру, але не нижче раніше призначеної пенсії, а саме з 08.09.2022 - 20270,00 грн, з 01.12.2022 - 20930,00 грн, з 01.03.2024 - 23610,00 грн.

На виконання рішення суду № 520/10551/22 з 08.09.2022, ОСОБА_1 , встановлено пенсію в розмірі 80% грошового забезпечення без обмеження максимальним розміром, в розмірі 24212,88 грн.

Так, позивач зазначив, що вживав заходи у справі № 520/31341/23, а фактична невиплата заборгованості зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Також зазначив, що управління вжило всіх заходів, щодо найшвидшого виконання рішення суду у добровільному порядку.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п.1, 16 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а також накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Відповідно до частини 6 статті 26 Закону №1404-VІІІ, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною 1, 2 статті 63 Закону №1404-VІІІ, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Частинами першою та другою статті 75 Закону № 1404 визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналізуючи наведені положення законодавства у контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та, які не залежали від його власного волевиявлення.

З вищевикладеного слідує, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

Судом встановлено, що позивачем рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 у справі № 520/31341/23, у встановлений головним державним виконавцем строк, не виконано.

Позивач зазначає, що часткове невиконання рішення суду сталося з незалежних від нього причин, а саме через відсутність відповідних бюджетних асигнувань. Позивачем проведено нарахування перерахунок пенсії, що підтверджується розрахунком.

За приписами статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно статті 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України; здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Суд приймає до уваги те, що позивачем вчинялися заходи з метою виконання рішення суду, однак, вжиті позивачем заходи не призвели до надходження коштів на виплату стягувачу заборгованості на виконання рішення у справі № 520/31341/23.

Отже, рішення суду в частині виплати заборгованості не виконано боржником з поважних та незалежних від нього причин, що унеможливлює застосування такої міри відповідальності, як накладення державним виконавцем штрафу за невиконання судового рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що приймаючи спірну постанову відповідач не обґрунтовано не врахував докази вжиття позивачем всіх заходів у межах своїх повноважень для повного виконання рішення суду.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про накладення штрафу від 06.02.2025 виконавче провадження № 75888674, є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-258, 287, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, ) до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Студентська, буд. 5/4, м. Харків, 61002, ) про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову від 06.02.2025 виконавче провадження № 75888674 про стягнення накладення штрафу в розмірі 10200 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов