Справа № 460/25618/23
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом
доЦентральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій,
У провадженні суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій.
Рішенням суду від 11.02.2025 позов ОСОБА_1 задоволено повністю:

- визнано протиправною та скасовано постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлену протоколом засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 08 вересня 2023 року №2932, в частині встановлення причинного зв`язку захворювань та причини смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , 1970 року народження;

- зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути питання щодо встановлення причинного зв`язку захворювання та смерті військовослужбовця ОСОБА_2 , 1970 року народження, та прийняти постанову з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

17.02.2025 від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 48000грн.

Враховуючи положення ч.3 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд розглянув заяву про стягнення судових витрат без участі представника третьої особи.

Розглянувши заяву про стягнення судових витрат, дослідивши матеріали справи та додаткові докази, подані в обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.

У силу вимог п.10 ч.3 ст.2 КАС України, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення, є однією з основних засад адміністративного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАС України).

За змістом ч.3 ст.134 КАС України, для цілей судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають сплаті в порядку компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правничої допомоги.

Згідно з ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частини 6, 7 статті 134 КАС України передбачають, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Підстави та порядок укладення договору про надання правової допомоги, а також порядок обчислення гонорару врегульовано розділом ІV Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VІ (далі - Закон №5076-VІ).

Зокрема, ст.30 Закону №5076-VІ передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом встановлено, що правову допомогу позивачу у цій справі надавав адвокат Ювченко Андрій Васильович згідно з ордером від 30.10.2023 серії ВТ №1031602, виданим Адвокатським бюро "Ювченко і партнери" (а.с.8, зворот).

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 14.07.2023 №14/7, додаткові угоди від 14.07.2023 №1 та від 11.10.2023 №2 до Договору від 14.07.2023 №14/7 про надання правової допомоги укладені між ОСОБА_1 та Адвокатським бюро "Ювченко і партнери", звіт (акт) приймання-передачі (звіт про надані послуги) від 18.07.2023 щодо виконання Договору про надання правової/правничої допомоги №14/7 від 14.07.2023 у сумі 8000,00грн, звіт (акт) приймання-передачі (звіт про надані послуги) від 14.02.2025 щодо виконання Договору про надання правової/правничої допомоги №14/7 від 14.07.2023 у сумі 40000,00грн (а.а.с.103-109).

Загальна сума гонорару адвоката згідно з актами приймання-передачі від 18.07.2023 та від 14.02.2025 щодо виконання Договору про надання правової/правничої допомоги №14/7 від 14.07.2023 становить 48000грн.

Факт оплати за надання правничої допомоги згідно з договором №14/7 від 14.07.2023, Додатками №1 від 14.07.2023 та №2 від 14.07.2023 до Договору підтверджуються квитанціями від 14.07.2023 №14-2/7/23 у сумі 8000грн та від 11.10.2023 №1110/1/23 у сумі 40000грн (а.а.с.101, 102).

Визначаючи суму, що належать до відшкодування позивачу, суд застосовує критерій реальності витрат на правничу допомогу адвоката (встановлення її дійсності та необхідності), а також критерій розумності розміру цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Саме ці критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи компенсацію судових витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у п.268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (East/West Alliance Limited v. Ukraine) від 23 січня 2014 року (заява №19336/04) Європейський суд зазначив: "Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п.30, ECHR 1999).

За позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.04.2019 у справі №826/9047/16 (касаційне провадження №К/9901/5750/19), при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Також, суд зважає на характер та предмет позову.

Таким чином, з врахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту виконаних послуг, кількості поданих позивачем доказів, обсягу обставин, що підлягали доказуванню, суд вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу до 15000,00грн.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про стягнення судових витрат.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в силу вимог п.1 ч.3 ст.134 КАС України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Керуючись статтями 241-246, 252, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України (вул.Госпітальна, буд.16, м.Київ, 01133; ідентифікаційний код юридичної особи 08356179).

Рішення складено 25 березня 2025 року.

Суддя О.М. Дудар