Справа № 686/32680/24
Суддя: Стефанишин С. Л.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/29/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправними дій лейтенанта поліції Шевчука Б.Ю. та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2024 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулася ОСОБА_1 з вказаним позовом, в якому просить визнати дії лейтенанта поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчука Б.Ю. протиправними та скасувати постанову лейтенанта поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчука Б.Ю. серії ГБВ № 214692 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 183 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити, посилаючись на те, що остання не вчиняла завідомо неправдивий виклик поліції, оскільки на той момент щодо останньої вчинялось домашнє насильство її чоловіком ОСОБА_2 та існувала реальна загроза її життю. Окрім того, позивачку не було повідомлено про складення оскаржуваної постанови та про накладення штрафу у розмірі 850 грн., а про її наявність вона дізналась лише 25.11.2024 після відкриття виконавчого провадження №75219966, у зв`язку з чим просить поновити строк на оскарження цієї постанови.

Ухвалою суду від 02 січня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у спрощеному провадженні.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, від представника відповідача відзиву на позов до суду не надходило.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відповідно до ч.5 ст.261 КАС України.

Згідно вимог ч.3 ст.261 КАС України якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у ній докази, суд вважає що поданий позивачем позов є обґрунтованим з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії ГБВ №214692 від 18.05.2024 року лейтенанта поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчука Б.Ю. позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн. за те, що 22.04.2024 о 13 год. 00 хв. ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою по АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонувала на станцію «102» та повідомила про ознаки домашнього насильства, хоча цього правопорушення не було.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП, органи законодавчої,виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Згідно із ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до положення ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Згідно із ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 183 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, органи Національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, ст. 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень ст. 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до копії постанови ГБВ №214692 по справі про адміністративне правопорушення від 18.05.2024, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП, зокрема за те, що вона 22.04.2024 року о 13 год. 00 хв. здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та повідомила про ознаки домашнього насильства, хоча такого факту не було, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Предметом розгляду даної справи є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення ГБВ №214692 від 18.05.2024.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 22.04.2024 о 13 год. 00 хв. звернулася на спецлінію «102» та викликала поліцію з приводу вчинення щодо неї домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_2 .

З матеріалів справи залишається незрозумілим, у чому полягає неправдивість виклику позивачкою працівників поліції та у чому повідомлена нею інформація не відповідала дійсності.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що не встановлення працівниками поліції, які приїхали на виклик, ознак будь-якого правопорушення, саме по собі, не може свідчити про те, що їх виклик був завідомо неправдивим.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, адміністративних правопорушень, передбачених частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1, статтею 132-2 цього Кодексу, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Водночас, ч. 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Таким чином, співробітник поліції має право виносити постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення на місці вчинення правопорушення, лише коли особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, в іншому випадку уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено ст. 251 КУпАП,повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення.

В разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені ст. 251 КУпАП), які у відповідності до ст. 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Відповідно до положень ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що поліцейський ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчук Б.Ю. не перевірив та не надав оцінки обставинам, які зумовили позивачку зателефонувати до лінії «102», не вивчив фактичні обставини справи, не відібрав пояснення у заявниці, не залучив свідків правопорушення і не відібрав у них пояснення, притягнув позивачку до адміністративної відповідальності, зазначивши в постанові лише, що ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції та повідомила про вчинення домашнього насильства хоча такого факту не було.

В порушення зазначених вимог закону матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачкою адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Також, що у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не відображено посилань на відеозапис фіксації правопорушення, а дотримання такої вимоги є однією з обов`язкових згідно з положеннями закону.

Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" (надалі - Закон № 580-VIII), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Разом з тим, позивачка ОСОБА_1 свою винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП заперечила, та в порушення вимог ст.258 КУпАП будь-які докази на підтвердження винуватості позивачки не збиралися, постанова про притягнення останньої до адміністративної відповідальності також не містить зазначення доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про вчинення позивачкою ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та обставин, які обтяжують та пом`якшують її відповідальність, що в цілому позбавляє суд можливості достовірно встановити дотримання поліцейським як процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивачки, яка встановлена КУпАП, так і доведеність її винуватості у вчиненні даного правопорушення.

Таким чином, представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

З урахуванням фактичних обставин у даній адміністративній справі, дії позивачки щодо повідомлення (виклику) на спецлінію «102» Національної поліції з приводу вчинення щодо неї домашнього насильства, не можуть бути кваліфіковані як завідомо неправдиве повідомлення (виклик) поліції, і відповідно, не можуть кваліфікуватись як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.183 КУпАП.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (правовий висновок Верховного Суду викладений у постанові від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а).

За таких обставин факт вчинення позивачкою правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП є недоведеним, а відсутність доказів вини позивачки свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.

Факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 26 квітня 2018 року (справа №338/1/17).

Отже, працівником поліції Шевчуком Б.Ю. при винесенні 18.05.2024 року постанови серії ГБВ №214692 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування будь-яких інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності тощо).

Відповідачем не виконано свого обов`язку передбаченого ч. 2 ст. 77 КАС України та не подано доказів щодо правомірності винесення постанови, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

Відповідачем не спростовані твердження позивачки про те, що остання не вчиняла правопорушення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поліцейським було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, що відповідає висновку Колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі № 524/9827/16-а від 18.02.2020.

Відповідно до принципу 6 Рекомендації № R (91) 1 Комітету Ради Європи державам-членам стосовно адміністративних санкцій, ухваленої 13 лютого 1991 року, при застосуванні адміністративних санкцій, окрім сформульованих у Резолюції (77) 31 принципів справедливої адміністративної процедури, що звичайно застосовуються до адміністративних актів, слід керуватися такими особливими принципами: 1) особа, стосовно якої розглядається можливість застосування адміністративної санкції, попередньо інформується щодо фактів, які їй ставляться в вину; 2) вона має достатньо часу для підготовки свого захисту залежно від складності справи та суворості санкцій, що можуть бути застосовані; 3) вона або її представник інформується стосовно характеру доказів у справі, зібраних проти неї; 4) вона має можливість висловити свою думку перед оголошенням рішення про санкцію; 5) адміністративний акт про застосування санкцій містить мотиви, на яких вона ґрунтується.

За таких обставин, на підставі системного аналізу законодавчих положень, надаючи правову оцінку аргументам сторін та долученим на їх обгрунтування доказам, відповідно до п. 3 ст. 293 КУпАП, ст. 286 КАС, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід задовольнити, оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП закрити.

Щодо позовної вимоги позивачки в частині визнання протиправними дій лейтенанта поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчука Б.Ю. про притягнення її до адміністративної відповідальності суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Наведений перелік є вичерпним, у зв`язку з чим визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними чи протиправними не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому позов ОСОБА_1 у частині визнання дій лейтенанта поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчука Б.Ю. про притягнення її до адміністративної відповідальності протиправними, задоволенню не підлягає.

Щодо поновлення строку звернення до суду для оскарження постанови, суд прийшов до висновку про поважність причин пропуску цього строку у зв`язку з відсутністю доказів про отримання ОСОБА_1 оскаржуваної постанови ГБВ №214692 від 18.05.2024 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема копією оскаржуваної постанови та рекомендованого листа від Другого відділу ДВС у м. Хмельницькому. Доказів протилежного під час розгляду справи судом не встановлено.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправними дій лейтенанта поліції Шевчука Б.Ю. та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення слід задовольнити частково та скасувати постанову лейтенанта поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчука Б.Ю. серії ГБВ № 214692 від 18.05.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення. В решті позовних вимог відмовити.

Також, відповідно до положень ст.143 КАС України судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн. підлягає стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 7, 9, 183, 247, 251, 258, 279, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 77, 241, 246, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 пропущений строк на оскарження постанови серії ГБВ №214692 від 18.05.2024 року.

Позов ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправними дій лейтенанта поліції Шевчука Б.Ю. та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ГБВ № 214692 від 18.05.2024 року, винесену лейтенантом поліції Відділу поліції №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області Шевчуком Б.Ю. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП у виді штрафу у розмірі 850 грн., а провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу даного адміністративного правопорушення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій Стефанишин