Справа № 140/2008/25
Суддя: Шепелюк Віталій Леонідович
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2008/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Шепелюка В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) звернулося з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відділ ПВР) про визнання неправомірною та скасування постанови від 18 лютого 2025 року про накладення штрафу старшого державного виконавця Відділу ПВР Новосада О.Ю. у виконавчому провадженні №76324940.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою від 18 лютого 2025 року у виконавчому провадженні №76324940 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21 на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00грн.

Позивач вважає постанову державного виконавця про накладення штрафу незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ГУ ПФУ у Волинській області на виконання рішення суду у справі №140/4336/21 відповідно до його зобов`язальної частини проведено перерахунок пенсії стягувачу з 01 січня 2021 року в розмірі 90 відсотків від суми заробітної плати зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат. Зауважує, що рішенням у вказаній справі ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позовних вимог про виплату пенсії без обмеження максимальним розміром. Перерахований розмір пенсії за рішенням суду становить 75263,99 грн, однак розмір пенсії до виплати встановлено в сумі 17690,00 грн (обмеження максимальним розміром пенсії, що дорівнює десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, станом на 01 січня 2021 року). З 01 березня 2024 року розмір пенсії становить 23610,00 грн.

Зазначає, що ГУ ПФУ у Волинській області листом від 17 грудня 2024 року, на виконання вимоги старшого державного виконавця від 10 грудня 2024 року, повідомило про виконання рішення суду у справі №140/4336/21.

Вказує, що державним виконавцем не дотримано вимоги Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) в частині перевірки виконання рішення суду, а тому були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення штрафу.

З наведених підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, за окремою категорією термінових адміністративних справ, передбачених статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги заперечив (а.с.44-46). В обґрунтування цієї позиції вказав, що у Відділі ПВР перебуває виконавче провадження №76324940 з примусового виконання виконавчого листа №24938/2023 Волинського окружного адміністративного суду, виданого 29 листопада 2023 року у справі №140/4336/21 про зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат. Виконавче провадження відкрито 21 жовтня 2024 року. Крім того, державним виконавцем у зв`язку із зверненням ОСОБА_1 10 грудня 2024 року надіслано термінову вимогу про надання актуальної інформації щодо стану виконання рішення суду з наданням відповідних документів (розрахунок пенсії). Фактично виконання виконавчого листа на даний час повністю не здійснено, доказів про проведення дій боржником по нарахуванню та виплаті стягувачу пенсії в належному розмірі старшому державному виконавцю не було надано. Оскільки неналежне виконання рішення суду, що зобов`язує боржника до вчинення дій, є підставою для накладення штрафу, то 18 лютого 2025 року за наявності підстав та у межах повноважень правомірно винесено постанову у виконавчому провадженні ВП №76324940 про накладення на боржника штрафу.

У письмових поясненнях ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову з підстав правомірності оскаржуваної постанови. На переконання третьої особи, якщо рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21 було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести перерахунок пенсії з 01 січня 2021 року відповідно до статті 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру» на час призначення пенсії згідно з довідкою Волинської обласної прокуратури, то її розмір мав би складати 75263,99 грн (90 відсотків від 83626,66 грн). Однак позивач всупереч статті 50-1 вказаного Закону та рішень Луцького міськрайонного суду від 20 квітня 2016 року, Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року незаконно обмежує виплату пенсії десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, які закріплені у статті 129 Конституції України та статті 9 КАС України, судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених КАС України для висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів. Матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2021 року у справі №140/4336/21, яке набрало законної сили 21 жовтня 2021 року, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 01 квітня 2021 року №31 про результати розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», яким відмовлено ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21; зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не є спірною та обставина, що на виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ у Волинській області здійснило перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року на підставі довідки прокуратури Волинської області від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21, з урахуванням обмеження пенсії десятьма розмірами прожиткового мінімуму.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2022 року у справі 140/14469/21, яке набрало законної сили 30 жовтня 2022 року, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) з листопада 2021 року із збереженням розміру раніше призначеної пенсії в сумі, не меншій ніж 20764,21 грн.

Розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду у справі №140/4336/21 з урахуванням рішення Волинського окружного адміністративного суду у справі №140/14469/21 становив 20764,21 грн (а.с.9), а у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму з 01 грудня 2022 року 20930,00 грн, з 01 березня 2024 року 23610,00 грн.

З матеріалів справи також слідує, що 29 листопада 2023 року для примусового виконання вказаного судового рішення в зобов`язальній частині Волинський окружний адміністративний суд видав стягувачу виконавчий лист №24938/2023 (а.с.49 зворот-50).

За заявою стягувача від 16 жовтня 2024 року постановою старшого державного виконавця Відділу ПВР Новосадом О.Ю. від 21 жовтня 2024 року ВП №76324940 відкрито виконавче провадження для примусового виконання виконавчого листа №24938/2023 (а.с.52).

Надалі в ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем на адресу боржника ГУ ПФУ у Волинській області 10 грудня 2024 року за №22288 надіслано вимогу про термінове надання актуальної інформації про стан виконання рішення суду, якою також зобов`язано надати відповідні документи (розрахунок пенсії) (а.с.7).

На виконання зазначеної вимоги листом від 17 грудня 2024 року №0300-0306-5/75206 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило державного виконавця про те, що виконуючи рішення суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21, управлінням проведено ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії, далі Закон №1789-ХІІ), частини 20 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VІІ (далі Закон №1697-VІІ) у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат. Заборгованість по даному рішенню відсутня. За результатами виконання рішення суду розмір пенсії до виплати з 01 січня 2021 року становив 20 764,21 грн. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» пенсія ОСОБА_1 змінилась у зв`язку із збільшенням прожиткового мінімуму та з 01 грудня 2022 року становила 20930,00 грн, та згідно з Законом України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 01 березня 2024 року 23610,00 грн (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Відділу ПВР Новосада О.Ю. від 18 лютого 2025 року ВП №76324940 за невиконання рішення суду у справі №140/4336/21 без поважних причин, на підставі статей 63, 75 Закону №1404-VIII на боржника ГУ ПФУ у Волинській області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. Постанова мотивована тим, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року рішення суду не виконується в повному обсязі, оскільки боржником рішення не виконується в частині статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (у редакції, що діяла на час призначення пенсії), частини 20 статті 86 Закону №1697-VІІ у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21 з урахуванням раніше проведених виплат, тобто без обмеження виплат пенсії (а.с.12-13).

ГУ ПФУ у Волинській області, не погоджуючись із вказаною постановою, звернулось з даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За правилами частин першої третьої статті 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частинами першою, другою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 2 частини першої статті 2 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

Як установлено пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За приписами пунктів 1, 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 Закону №1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Згідно із частиною другою статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу наведених норм слідує, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано і таке невиконання сталося без поважних на те причин, тобто коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановлено факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. При цьому, поважними, у розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Спірною у цій справі постановою на позивача накладено штраф за невиконання судового рішення від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21, виконавче провадження з примусового виконання якого відкрито 21 жовтня 2024 року (виконавчий лист №24938/2023 від 29 листопада 2023 року).

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем 24 грудня 2021 року на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з 01 січня 2021 року у розмірі 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21. Перерахований розмір пенсії становив 75263,99 грн, до виплати 20764,21 грн, про що свідчить рішення про перерахунок пенсії №57 (а.с.9). З 01 грудня 2022 року розмір пенсійної виплати становив 20930,00 грн, а з 01 березня 2024 року 23610,00 грн, що підтверджується рішеннями про перерахунок пенсії №57 від 14 грудня 2022 року та від 27 лютого 2024 року (а.с.9 зворот-10).

Третя особа не заперечує той факт, що пенсійним органом перерахунок та виплату пенсії було проведено до відкриття виконавчого провадження (21 жовтня 2024 року), проте стверджує, що вказане рішення суду позивачем виконується неналежно, оскільки виплата перерахованого розміру пенсії (75263,99 грн) обмежується максимальним розміром десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Стосовно наявності фактичних підстав для винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 18 лютого 2025 року ВП №76324940, а саме невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21, суд зазначає наступне.

Так, звертаючись до суду із позовом до ГУ ПФУ у Волинській області у справі №140/4336/21 ОСОБА_1 просив визнати протиправними дії про відмову здійснити перерахунок та виплату з 01 січня 2021 року пенсії за вислугою років відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, що діяла на момент призначення пенсії, статті 86 Закону №1697-VІ, що діє на час перерахунку пенсії, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21, без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату з 01 січня 2021 року пенсії за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, що діяла на момент призначення пенсії, статті 86 Закону №1697-VІ, що діє на час перерахунку пенсії, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати за відповідною посадою першого заступника керівника Луцької окружної прокуратури на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21, без обмеження суми пенсії максимальним розміром та з урахуванням раніше проведених виплат.

Вирішуючи спір у цій справі №140/4336/21, суд у своєму рішенні дійшов висновку про право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії на підставі довідки Волинської обласної прокуратури від 24 березня 2021 року №21-204 вих.21, виходячи з розміру 90 відсотків від суми місячної заробітної плати (грошового забезпечення). При цьому суд вказав, що при здійсненні ОСОБА_1 перерахунку пенсії пенсійним органом обґрунтовано застосовано обмеження максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність, та відмовив у задоволенні позовних вимог цій частині. Також суд звернув увагу, що не застосування обмеження розміру виплачуваної пенсії при її перерахунку у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури, до осіб, яким призначена пенсія відповідно до положень статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, неодмінно призведе до ситуації непрямої дискримінації інших пенсіонерів з числа прокурорів, зокрема тих, яким пенсія призначена відповідно до Закону №1697-VII, та суперечитиме принципу рівності перед Законом.

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21 жовтня 2021 року виснував, що частина 18 статті 50-1 Закону №1789-XII, яка застосовувалась субсидіарно з пунктом 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 08 липня 2011 року №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (Закон №3668-VI) та врегульовувала питання виплати пенсій без обмежень, втратила чинність з набранням чинності Закону №1697-VII, а тому до спірних правовідносин не може застосовуватися. У зв`язку з прийняттям Закону №1697-VII розмір пенсії прокурорів знову обмежено максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Положення норм чинного законодавства, якими обмежувався максимальний розмір пенсії прокурорів, не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а отже є чинними і підлягають виконанню. Вказаною постановою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21 без змін.

З урахуванням наведеного суд вважає, що станом на день винесення спірної постанови про накладення штрафу рішення суду у справі №140/4336/21 виконане позивачем добровільно у межах покладених судом зобов`язань.

Також суд зазначає, що станом на день винесення оскаржуваної у даній справі постанови про накладення штрафу у державного виконавця була наявна інформація про стан виконання боржником рішення суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21, а саме про здійснення перерахунку та виплати пенсії.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 18 лютого 2025 року ВП №76324940 за невиконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року у справі №140/4336/21 винесена за відсутності фактичних та правових підстав, без належної перевірки державним виконавцем виконання боржником вказаного судового рішення, з порушенням вимог статей 63,75 Закону №1404-VIII.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність спірної постанови, факт порушення прав позивача знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Керуючись статтями 2, 72-77, 229, 243-246, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Володимирська, будинок 1), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про скасування постанови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 18 лютого 2025 року ВП №76324940 про накладення штрафу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя В. Л. Шепелюк