Справа № 420/30013/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов?язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , з 31.01.2018 року на визначений пенсіонером банківський рахунок;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати компенсації втрати частини доходу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», всіх постанов КМУ, поновити виплату пенсії ОСОБА_1 31.01.2018 року та виплачувати пенсію на визначений пенсіонером банківський рахунок відповідно зазначеним банком в заяві реквізитам;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити компенсацією втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії до дати фактичної виплати у вересні 2021 року та за невиплату пенсії з 31.01.2018 року по дату фактичної виплати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 до 1992 року отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії їй було припинено, внаслідок чого позивач була змушена звертатися до суду. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року по справі №522/18748/16-а було зобов`язано управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м.Одеси провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком. У вересні 2021 року управлінням в ПАТ КБ Приватбанк перераховано 77 410,84 грн. Пізніше, 08.05.2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та просила, зокрема, здійснювати перерахування пенсійних виплат на її банківський рахунок, відкритий в АТ«ОТП Банк».

Разом з тим, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 16.05.2023 року позивача повідомлено, що на виконання постанови Одеського апеляційного суду від 25.10.2017 року по справі №522/18748/16-а позивачу перераховано пенсію за період з 06.06.2012 року по 31.01.2018 рік в сумі 77 410,84 грн. на рахунок, відкритий в ПАТ КБ Приватбанк, та виплачено у вересні 2021 року. Таким чином, визначені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року по справі №522/18748/16-а зобов`язання виконані в повному обсязі. Водночас у листі також зазначено, що заяву про виплату пенсії або грошової допомоги на перерахування пенсії через банківську установу АТ ОТП БАНК від 15.03.2023 року позивач повинна надати у спосіб, який відповідатиме вимогам п.10 Порядку №1596. Оскільки виплата пенсії ОСОБА_1 припинена, то для її поновлення та в подальшому переведення її через банківську установу АТ Ощадбанк необхідно особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) та надати відповідні документи: заяву на поновлення виплати пенсії, яка відповідає Порядку №22-1 та заяву про виплату пенсії або грошової допомоги, яка відповідає вимогам пункту 10 Порядку №1596 (з банківськими реквізитами актуальними на теперішній час) на переведення її через банківську установу у спосіб, який також відповідатиме вимогам пункту 10 Порядку №1596.

Не погоджуючись із зазначеною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та вважаючи її протиправною, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою суду у справі №420/30013/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Під час розгляду справи суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає, та зазначає, що вимоги позивача щодо поновлення виплати пенсії на банківській рахунок, вже були предметом розгляду по справі №522/18748/16-а. Щодо компенсації втрати частини доходів представник відповідача зазначив, що підставою для здійснення компенсації є дотримання таких умов: порушення встановлених строків виплати громадянину належних йому доходів, затримка виплати доходів один і більше календарних місяців. Оскільки нарахована доплата на виконання рішення суду виплачена відповідно до чинного законодавства, підстави для виплати компенсації у Головного управління відсутні.

Ухвалою суду від 16.01.2025 року провадження у справі №420/30013/24 було зупинено на підставі п.6 ч.2 ст.236 КАС України та поновлено ухвалою суду від 07.02.2025 року після виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області доручення суду та надіслання до суду матеріалів пенсійної справи позивача.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 , громадянка України, на теперішній час проживає в Ізраїлі, м. Нацерет Іліт.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, та отримувала пенсію за віком до 1992 року, але після виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю виплата пенсії була припинена, внаслідок чого позивач була змушена звертатися до суду.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 по справі №522/18748/16-а було зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси (Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, правонаступник Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області) провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до вимог ст. ст. 28, 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та виплатити вказаний перерахунок пенсії з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого відповідно до Закону України Про державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 06.06.2012, за виключенням суми фактично проведених виплат.

Пізніше, на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі №522/18748/16-а, позивачу була нарахована пенсія за період з 06.06.2012 року по 31.10.2018 року в загальній сумі 77 410,84 грн.

21.09.2021 року Головним управлінням на поточний рахунок позивача, відкритий в ПАТ КБ Приватбанк, було перераховано пенсію у розмірі 77 410,84 грн.

22.08.2024 року через веб-портал Пенсійного фонду України було подано заяву, в якій позивач, зокрема, але не виключно, просила виплатити компенсацію втрати частини доходу та виплачувати у подальшому пенсію на визначений банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» відповідно до заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від 03.12.2021 року. До вказаної заяви була долучена довіреність.

Листом від 05.09.2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовило позивачу, посилаючись на те, що визначені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року по справі №522/18748/16-а зобов`язання Головного управління виконані в повному обсязі. Заява від 03.12.2021 року позивача про виплату пенсії через банківську установу АТ «Ощадбанк» не відповідає вимогам пункту 10 Порядку №1596 (в заяві відсутній підпис ОСОБА_1 ), та заява повинна бути надана у спосіб, встановлений Порядком №1596, тобто заява про поновлення виплати пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб із пред`явленням паспорту (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Тобто, оскільки виплата пенсії позивача припинена, то для її поновлення та в подальшому переведення її через банківську установу АТ Ощадбанк позивачу необхідно особисто звернутися до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісний центр) та надати відповідні документи: заяву на поновлення виплати пенсії, яка відповідає Порядку №22-1 та заяву про виплату пенсії або грошової допомоги, яка відповідає вимогам пункту 10 Порядку №1596 (з банківськими реквізитами актуальними на теперішній час) на переведення її через банківську установу у спосіб, який також відповідатиме вимогам пункту 10 Порядку №1596. Щодо компенсації було зазначено, що підставою для її здійснення є дотримання таких умов: порушення встановлених строків виплати громадянину належних йому доходів, затримка виплати доходів один і більше календарних місяців. Оскільки нарахована доплата на виконання рішення суду виплачена відповідно до чинного законодавства, підстави для виплати компенсації у Головного управління відсутні.

Не погодившись із вищевказаною відмовою та вважаючи її протиправною, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши адміністративний позов, відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій закріплені у Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно ч.1 ст.47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від №22-1 від 25.11.2005 року було затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року №13-1) (далі Порядок №22-1).

Згідно п.1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України або засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 року №13-1.

За п.1.2 Порядку №22-1 заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1596 затверджено Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (далі Порядок №1596) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), згідно п.1 якого визначає механізм виплати пенсій шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії в уповноважених банках.

Відповідно до п.2 Порядку №1596 уповноваженими банками є банки, визначені відповідно до Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. №1231.

Згідно п. 4 Порядку відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 року №1231, Міністерство фінансів України на своєму офіційному сайті опублікувало перелік уповноважених банків станом на 01.02.2022 року. Середних них, зокрема, є АТ «Ощадбанк».

Відтак, через Акціонерне товариство «Ощадбанк» може здійснюватися виплата пенсій.

За п.3 Порядку №1596 виплата і доставка пенсій та грошової допомоги здійснюється уповноваженими банками на умовах, визначених цим Порядком, та на підставі договорів, що укладаються:

між уповноваженими банками та органами соціального захисту населення;

між уповноваженими банками, Пенсійним фондом України та органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.4 Порядку №1596 сума пенсії виплачуються органами Пенсійного фонду України, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача в уповноваженому банку. У разі відсутності в одержувача поточного рахунка такі виплати можуть проводитися органами Пенсійного фонду України шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України, визначений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2004 року №25 Про визначення уповноваженого банку, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України (Офіційний вісник України, 2004 р., № 3, ст. 127), а також органами соціального захисту населення - через уповноважений банк, з яким передбачено такий спосіб виплати договором, зазначеним у пункті 3 цього Порядку.

Згідно з п.6 Порядку №1596 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Відповідно до п.п.8-9 Порядку №1596 поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.

Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї із сторін.

За п.10 Порядку №1596 заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України.

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку.

Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку.

У разі отримання від одержувача заяви про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення інформує одержувача про необхідність укладення договору банківського рахунка із зазначеним у заяві уповноваженим банком.

Органи Пенсійного фонду України та органи соціального захисту населення формують перелік одержувачів на підставі отриманих заяв про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка та разом із необхідними для відкриття поточних рахунків таким особам документами та відомостями, визначеними нормативно-правовими актами Національного банку, подають його відповідному уповноваженому банку у строки, визначені у договорі, але не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дати прийняття документів.

Уповноважений банк може відмовити у відкритті поточного рахунка одержувачу з підстав, визначених законодавством та/або нормативно-правовими актами Національного банку, або у разі надання не в повному обсязі та/або недостовірної інформації чи документів, що містять недостовірну/неправдиву інформацію, та/або будь-яких інших відомостей, необхідних уповноваженому банку для відкриття поточного рахунка згідно з вимогами законодавства та/або нормативно-правових актів Національного банку, про що повідомляє відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення із зазначенням причин відмови у відкритті рахунка для інформування одержувача або подання відсутньої/уточнювальної інформації, відсутніх відомостей та/або документів.

Уповноважений банк щомісяця не пізніше 20 числа подає органам Пенсійного фонду України або органам соціального захисту населення перелік відкритих за зверненнями органів Пенсійного фонду України та органів соціального захисту населення поточних рахунків одержувачам із зазначенням номерів таких рахунків та інформації про укладення договорів банківського рахунка з одержувачами, а в разі відмови у відкритті поточного рахунка - інформацію про причину відмови.

Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

За п.11 Порядку №1596 одержувачі, крім внутрішньо переміщених осіб, можуть у будь-який час змінити уповноважений банк, подавши заяву до відповідного уповноваженого банку чи органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення згідно з пунктом 10 цього Порядку.

Згідно п.14 того ж Порядку на підставі складених документів Пенсійний фонд України та органи соціального захисту населення проводять протягом місяця за датами у межах виплатного періоду перерахування уповноваженим банкам коштів, необхідних для виплати пенсій та грошової допомоги, через поточні рахунки одержувачів.

З урахуванням зазначеного, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п.10 Порядку №1596, двома шляхами: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду або від установи уповноваженого банку.

Аналогічні положення закріплені у п.4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (зі змінами).

Втім, жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Верховний Суд у постанові від 24.07.2023 року по справі №280/6637/22 дійшов такого правового висновку:

Слід зазначити, що наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, а тому існуючі загальні норми, на думку суду, не повинні тлумачитись Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе проводити виплату пенсії громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, шляхом її перерахунку на діючі карткові рахунки, відкриті в українських банках. При цьому, відповідну заяву із зазначенням реквізитів рахунку може подавати представник пенсіонера за довіреністю. Особиста присутність пенсіонера під час подання такої заяви чинним законодавством не вимагається.

Як було встановлено судом за час розгляду справи, уповноваженим працівником банку АТ «Ощадбанк» було підписано заяву ОСОБА_1 про виплату пенсії або грошової допомоги від 03.12.2021 року, згідно якої позивач просить належні їй суми пенсії (грошової допомоги, іншої грошової виплати), починаючи з 01.01.2022 року перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито в ТВБВ № НОМЕР_1 , Одеське РУ, код банку 328845, код згідно (філія-Одеське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»). У заяві окремо зазначено, що ОСОБА_1 уповноважила працівника банку передати від її імені цю заяву до відповідного органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення.

Крім того, 22.08.2024 року через веб-портал Пенсійного фонду України було подано заяву, в якій позивач, зокрема, але не виключно, просила виплатити компенсацію втрати частини доходу та виплачувати у подальшому її пенсію на визначений банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» відповідно до її заяви про виплату пенсії або грошової допомоги від 03.12.2021 року. До вказаної заяви була долучена довіреність.

Аналізуючи вищевказані правові висновки суд доходить висновку, що подаючи відповідну заяву через веб-портал Пенсійного фонду України про поновлення виплати пенсії на поточний рахунок в АТ «Ощадбанк» (враховуючи, що подання будь-яких заяв через веб-портал Пенсійного фонду України можливе лише при накладенні електронного підпису пенсіонера або його уповноваженого представника), позивач не порушила приписи п.10 Порядку №1596.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи(частина 1 ст. 72 КАС України). При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Аналізуючи вищевикладене, враховуючи, що відповідачем за час розгляду справи не було доведено обґрунтованості відмови позивачу щодо поновлення виплати її пенсії на поточний рахунок в АТ «Ощадбанк», а також враховуючи той факт, що в заяві від 03.12.2021 року позивач просила належні їй суми пенсії перераховувати на поточний рахунок, починаючи з 01.01.2022 року, а не з 31.01.2018 року, як зазначає позивач у прохальній частині адміністративного позову, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» з 01.01.2022 року.

В частині заявлених позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати пенсії за віком ОСОБА_1 з 31.01.2018 року на визначений пенсіонером банківський рахунок суд вважає за необхідне відмовити з-за вищенаведених обставин.

З тих же підстав не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати розмір пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», всіх постанов КМУ, оскільки будь-яких доказів та обґрунтувань порушень прав та інтересів позивача або наявності спору між позивачем та відповідачем в цій частині позовних вимог до суду не надано.

Відповідно до ст.2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Як вже було зазначено вище, за п.1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

З огляду на встановлені обставини у справі №420/30013/24 суд вважає необхідним для належного захисту прав та інтересів позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» за її заявою від 03.12.2021 року, починаючи з 01.01.2022 року.

Позовні вимоги зобов`язального характеру в іншій частині задоволенню не підлягають з вищенаведених мотивів.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати позивачу компенсації втрати частини доходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-III від 19.10.2000 року (далі - Закон №2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За ст. 2 Закону №2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159 (далі - Порядок №159).

Відповідно до п.3 Порядку №159 компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Згідно ст.3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів та нарахування доходів (в тому числі, за рішенням суду). При цьому виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися в день виплати основної суми доходу.

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050-III).

Використане у ст.ст. 3, 4 Закону №2050-ІІІ формулювання доводить, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, та означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Суд з цього приводу зазначає, що згідно норм чинного законодавства, компенсація частини втраченого доходу виплачується не з моменту постановлення судового рішення, на підставі якого такий дохід фактично виплачено, а саме з часу, коли у особи виникло право на отримання такого доходу.

При цьому, виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.02.2020 року по справі №826/8319/16 та від 18.07.2023 року по справі №200/10663/21.

Вищезазначена правова позиція підтримана П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 10.04.2024 року по справі №420/30322/23.

Аналізуючи вищезазначене, оскільки несвоєчасне нарахування та виплату частини пенсії позивача відбулось у зв`язку з протиправними діями відповідача, тобто з вини органу, що нараховує і виплачує пенсію, що встановлено судовим рішенням, то позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Як було встановлено судом вище, нарахування та виплата позивачу пенсії за період з 06.06.2012 року по 31.10.2018 року в загальній сумі 77 410,84 грн. відбулись лише 21.09.2021 року на виконання постанови ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 року по справі №522/18748/16-а.

Таким чином, несвоєчасне нарахування та виплата пенсії відбулись у зв`язку з протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, тобто з вини пенсійного органу.

Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 02.04.2024 року у справі №560/8194/20 сформував правову позицію, згідно якої аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону №2050-ІІІ та Порядку №159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадянам провести їх компенсацію у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

Крім того, Судова палата у вищевказаній постанові зазначила, що відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акту індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону №2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом №2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

За ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Вищевказана правова позиція була підтримана П`ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 29.04.2024 року по справі №400/14209/23.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, врахувавши вищенаведену правову позицію Верховного Суду у постанові від 02.04.2024 року у справі №560/8194/20, суд доходить висновку, що невиплата відповідачем компенсації втрати частини доходу разом з виплатою позивачу заборгованості (суми пенсії) слід вважати відмовою у виплаті такої компенсації.

Підсумовуючи вищевикладене, оскільки пенсія за період з 06.06.2012 року по 31.10.2018 року була нарахована та виплачена позивачу лише 21.09.2021 року на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі №522/18748/16-а, тобто, у даній справі встановлено порушення строків виплати позивачу пенсії, а також, з огляду на те, що разом з виплатою пенсії за минулі періоди відповідачем не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходу, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача щодо визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, виплаченої 21.09.2021 року на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі №522/18748/16-а.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, виплаченої 21.09.2021 року на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі №522/18748/16-а.

Щодо інших обставин, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, суд вважає за необхідне зауважити, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору на підставі положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» до ухвалення судового рішення у справі №420/30013/24.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги необхідність задоволення двох основних позовних вимог позивача, суд вважає за необхідне суму судового збору у розмірі 1937,92 грн. (у розрахунку: 2422,40 грн. (за дві немайнові вимоги) * 0,8 (коефіцієнт пониження відповідного розміру ставки судового збору при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі) за подання адміністративного позову у справі №420/30013/24 стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, яке є суб`єктом владних повноважень, за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України на р/р UA4015756, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов?язати вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» з 01.01.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок в АТ «Ощадбанк» за її заявою від 03.12.2021 року, починаючи з 01.01.2022 року.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, виплаченої 21.09.2021 року на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі №522/18748/16-а.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати пенсії, виплаченої 21.09.2021 року на виконання ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.08.2021 по справі №522/18748/16-а.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області суму судового збору у розмірі 1 937,92 грн. за подання адміністративного позову за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету України на р/р UA4015756, отримувач коштів ГУК в Од.обл./Київський р-н/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37607526, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, код класифікації доходів бюджету 22030101.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький