Справа № 260/1117/25
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2025 року м. Ужгород№ 260/1117/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у письмову провадженні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (вул. Ференца Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88000, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Шандора Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88004, ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Національної поліції у Закарпатській області звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить:

1) скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білинця В`ячеслава Олександровича про відкриття виконавчого провадження № 77059448 від 04.02.2025 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32000 грн;

2) скасувати постанову старшого державного виконавця Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білинця В`ячеслава Олександровича про стягнення виконавчого збору № 77059448 від 04.02.2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою від 04.02.2025 року ВП № 77059448 відкрито провадження за виконавчим листом № 260/750/24 від 28.01.2025 року та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 32000 грн. Разом з цим, постановою про стягнення виконавчого збору від 04.02.2025 року ВП № 77059448, відповідно до статті 27 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області стягнуто виконавчий збір у розмірі 32000 грн. ГУНП в Закарпатській області, вважає, що у виконавчому провадженні № 77059448 виконавчий збір стягнуто протиправно, оскільки виконавчий лист № 260/750/24 від 28.01.2025 року, виданий Закарпатським окружним адміністративним судом, зобов`язує нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні, боржником за яким є державний орган, який виконує рішення за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, що підтверджується довідкою про потребу в коштах для виконання судових рішень, то у цьому випадку підлягають застосуванню положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а тому відповідно до вимог пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не повинен стягуватися з ГУНП в Закарпатській області.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.03.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позов.

06 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого щодо позовних вимог заперечує у повному обсязі. В обґрунтування вказує, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). На підставі вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу ПВР винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 04.02.2025 ВП № 77059448. Зазначає, що станом на 04.02.2025 рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/750/25 не було виконане боржником до відкриття виконавчого провадження, що також вказує на відсутність підстав для не стягнення виконавчого збору. Крім того, наголошує, що положеннями Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконавчий лист № 260/750/24 від 28.01.2025, виданий Закарпатським окружним адміністративним судом, не підпадає під положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а отже, відсутні підстави для не стягнення виконавчого збору.

Суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 квітня 2024 року у справі №260/750/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні із 10 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 10 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року у сумі 27 569,10 грн; в решті позовних вимог відмовлено.

28 січня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №260/750/24 про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 10 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року у сумі 27 569,10 грн.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білинцем В.О. від 04.02.2025 у виконавчому провадженні № 77059448 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 260/750/24 від 28.01.2025 року та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 32000 грн.

Крім того, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Білинцем В.О. прийнято постанову від 04.02.2025 року ВП № 77059448 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32000,00 грн.

Вважаючи протиправними постанову про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення з боржника виконавчого збору та постанову державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (з наступними змінами і доповненнями, далі по тексту Закон №1404-VIII).

За приписами статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої). У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (абзаци перший, другий частини п`ятої). За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини шостої).

Отже, у разі надходження до державного виконавця виконавчого документа у вигляді виконавчого листа, який відповідає вимогам, встановленим Законом №1404-VIII до виконавчого документа, державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження та вживати заходи з примусового виконання такого виконавчого листа.

Відповідно до статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи (частина третя).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац перший частини четвертої).

Згідно приписів пункту 8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Частиною 5 ст. 27 Закону №1404-VIII визначено, що виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Системний аналіз наведених вище положень законодавства дає підстави для висновку про те, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання рішення. Примусове виконання виконавець розпочинає на підставі виконавчого документа, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження він зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Згідно з ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» він встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Судом встановлено, що ГУНП в Закарпатській області було нараховано ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 10 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року у сумі 27 569,10 грн.

Враховуючи, що виконання рішення судів виконується в обсягах планових бюджетних асигнувань, видатки за яким здійснюються за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в розмірах, необхідних для виконання судових рішень, Головним управлінням НПУ в Закарпатській області підготовлено довідку-розрахунок для потреби в коштах для виконання судових рішень, та деталізовані розрахунки, що обґрунтовують видатків бюджету на 2025 рік за КЕКВ 2800 для виконання судових рішень, що було затверджено начальником ГУНП на загальну суму 2549156 грн, серед яких вказано й суму 27 569,10 грн, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 .

На переконання позивача, ним вжито законних заходів щодо добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження та в даному випадку підлягала застосуванню п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII.

Суд не погоджується з такими доводами позивача та вказує, що підстав для не стягнення державним виконавцем виконавчого збору (відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII) у цьому випадку не було.

Спірні постанова про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанова про стягнення виконавчого збору від 04.02.2025 року ВП № 77059448 винесені на підставі виконавчого листа № 260/750/24 від 28.01.2025 року.

Вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду зобов`язального характеру здійснюється виключно державним виконавцем у межах виконавчого провадження.

Також слід звернути увагу, що спосіб захисту порушеного права, зазначений у судовому рішенні, визначає і порядок його виконання. У цьому випадку вимоги до боржника зобов`язального характеру, тоді як за Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконуються рішення про стягнення коштів (з боржників, перелік яких визначено частиною першою статті 2 цього Закону).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 липня 2020 року у справі № 806/2179/16, від 18 серпня 2020 року у справі № 205/6571/17 та від 16 вересня 2020 року у справі № 310/1512/17.

Отже, посилання позивача на положення Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» є необґрунтованими, оскільки вказаним Законом визначено порядок виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити дії щодо майна, а у спірному випадку на примусовому виконанні перебувало рішення суду зобов`язального характеру про нарахування особі середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

За такого правого регулювання та обставин справи суд зазначає, що стягнення виконавчого збору у визначеному Законом розмірі є обов`язком державного виконавця при примусовому виконанні рішення, відтак, враховуючи, що рішення суду виконується на підставі Закону № 1404-VIII, приписами якого прямо передбачено справляння з боржника до бюджету виконавчого збору, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору відсутні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14 травня 2020 року у справі № 336/4615/17.

Крім того, суд вказує, що постанову про відкриття виконавчого провадження винесено державним виконавцем 04.02.2025, а лист про потребу в додаткових коштах для виконання судових рішень, в тому числі і рішення від 22.04.2024 у справі №260/750/24, позивачем надіслано 06.02.2025, при цьому рішення суду фактично виконано 25.02.2025 згідно платіжних інструкцій поданих позивачем, тобто після відкриття виконавчого провадження.

У зв`язку з наведеним, суд відхиляє твердження позивача про добровільне виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем на виконання частини другої статті 77 КАС України спростовано доводи позивача, а позивачем не доведено протиправність постанови про відкриття виконавчого провадження № 77059448 від 04.02.2025 року в частині стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 32000 грн та постанови про стягнення виконавчого збору № 77059448 від 04.02.2025 року, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат у розумінні статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (вул. Ференца Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, 88000, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пл. Шандора Петефі, буд. 14, м. Ужгород, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 88004, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяМ.М. Луцович