Справа № 640/22509/21
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року № 640/22509/21

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві (далі відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати п. 1 наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві № 681 від 25.06.2021 «Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих поліцейських Дніпровського УП» в частині звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві № 859 о/с від 09.07.2021 «Про особову складу» відповідно до Закону України «Про Національну поліцію»;

зобов`язати Головне управління Національної поліції у м. Києві поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді заступника начальника Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві;

стягнути з Головного управління Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , середню заробітну плату за час вимушеного прогулу;

допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на посаді заступника начальника Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вважає своє звільнення незаконним, таким що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки такий вид дисциплінарної відповідальності було застосовано в результаті неналежно проведеного службового розслідування, з численними порушеннями чинного законодавства.

Позивач вказує, що за змістом оскаржуваного наказу та висновком службового розслідування його звільнення пов`язане з вчиненням корупційного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак зазначає, що він має статус підозрюваного, а матеріали кримінального провадження навіть не передано до суду, а тому вироку суду, який набрав законної сили, у вказаному кримінальному провадженні не існує.

Крім того, приймаючи наказ про звільнення позивача у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення, відповідачем не було враховано обставини, вказані в ч.3 ст. 19 Дисциплінарного статуту, а саме, оскаржуваний наказ не містить будь-яких висновків щодо характеру проступку, обставини, за яких він був вчинений, ступень вини порушника, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.08.2021 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав, вважає його необґрунтованим та безпідставним, а оскаржувані накази видані в межах повноважень Головного управління Національної поліції у м. Києві та у спосіб, що передбачений Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом Національної поліції України, а відтак, твердження, викладені позовній заяві, є такими, що не відповідають дійсності. Відповідачем зазначено, що реалізація дисциплінарного стягнення до позивача за порушення дисципліни є окремою підставою для звільнення з посади, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набранням чинності вироком суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2022 зупинено провадження в адміністративній справі до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України.

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022 ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Маричу Є.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.09.2023 прийнято дану адміністративну справу до провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 задоволено клопотання представника позивача та поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В ході судового засідання суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Підполковник поліції ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України на посаді заступника начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 09.10.2020.

До Головного управління Національної поліції у м. Києві 26.04.2021 надійшла інформація про те, що цього ж дня працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, та Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, за процесуального керівництва прокуратури м. Києва, у кримінальному провадженні від 24.03.2021 № 0000087 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Із вказаної інформаційної довідки вбачається, що в рамках проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 вимагав від громадян неправомірну вигоду в розмірі 13000 гривень за вирішення питання, щодо непритягнення останніх до адміністративної відповідальності, за ведення господарської діяльності їх закладів під час карантинних обмежень. 26.04.2021 після отримання ОСОБА_1 від громадянина ОСОБА_2 неправомірної вигоди у розмірі 13000 гривень його було затримано, а гроші вилучено. У службовому кабінеті Дніпровського управління поліції, розташованого за адресою: вул. Червоноткацька, 2, у м. Києві, працівниками Державного бюро розслідувань спільно з працівниками Київського міського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України проведено обшук, у ході якого вилучено гроші у сумі 92000 гривень.

У зв`язку з цим, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Головним управлінням Національної поліції у м. Києві видано наказ від 27.04.2021 №863 «Про призначення та проведення службового розслідування».

На підставі висновку Дисциплінарної комісії від 16.06.2021, наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25.06.2021 № 681, за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні п.п. 2, 6 ч. 3 ст. 1, ч. 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», ст.ст. 22, 38 Закону України «Про запобігання корупції», ч. 2 ст. 19 Конституції України, абзаців 1, 2, 3 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, до заступника начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_1 (0104040) застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.07.2021 № 859 о/с, відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», звільнено зі служби в поліції підполковника поліції ОСОБА_1 (0104040), заступника начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві, з 12 липня 2021 року.

Підставою для видачі даного наказу зазначено наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві від 25.06.2021 № 681 та довідку управління логістики та матеріально-технічного забезпечення №207.

Наказом Головного управління Національної поліції у м. Києві від 26.07.2021 №914 о/с внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.07.2021 № 859 о/с, а саме: дата звільнення « 12 липня 2021 року» змінена на « 16 липня 2021 року».

Підставою видачі цього наказу є листок непрацездатності ОСОБА_1 серії АЛГ №848451.

Не погоджуючись із своїм звільненням, наказами відповідача від 25.06.2021 № 681 та від 09.07.2021 № 859, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина перша статті 2 Закону № 580-VIII).

До основних принципів діяльності поліції належать верховенство права, дотримання прав і свобод людини, законність, відкритість та прозорість, політична нейтральність, взаємодія з населенням на засадах партнерства, безперервність.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина перша статті 6 Закону № 580-VIII).

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (частина перша статті 8 Закону № 580-VIII).

Під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації (частина перша статті 7 Закону № 580-VIII).

За приписами частини першої статті 18 цього Закону поліцейський зобов`язаний, серед іншого, 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини тощо.

Відповідно до частини першої, другої статті 19 вказаного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначається Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Із вказаних правових норм вбачається, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського у зв`язку із особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Згідно з частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Статтею 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Згідно із статтею 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно частин 7, 8 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2018 № 893 (далі - Порядок № 893).

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування (пункт 1 розділу І Порядку № 893).

За змістом пункту 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Згідно з пунктом 2 цього Порядку службове розслідування призначається, зокрема, за наявності даних про:

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння поліцейським кримінального правопорушення;

повідомлення поліцейському про підозру в учиненні ним кримінального правопорушення, якщо службове розслідування не було проведено на підставі абзацу другого цього пункту або якщо за його результатами не було встановлено дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

За змістом пункту 1 розділу VІІ Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Як вбачається з матеріалів справи, до відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення ГУНП у м. Києві надійшла інформаційна довідка від 26.04.2021 № 1345/125/26/01-2021, в якій зазначено про те, що заступника начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Пожара А.А. було затримано в порядку ст. 208 КПК України та вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно з висновком службового розслідування Дисциплінарною комісією встановлено, що у січні 2021 року ОСОБА_1 разом з невстановленими досудовим розслідуванням на теперішній час працівниками Дніпровського управління поліції прибули з перевіркою дотримання норм здійснення господарської діяльності у ресторан «Башня Мерліна», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи за вищевказаною адресою ОСОБА_1 повідомив гр. ОСОБА_3 про те, що перевірки всіх закладів громадян ОСОБА_4 , а саме: « ОСОБА_5 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 » та «Пітер» будуть продовжуватися до того часу, поки громадяни ОСОБА_8 не почнуть платити гроші у сумі 10000 гривень щотижнево за безперешкодну роботу вищезазначених закладів. При цьому, ОСОБА_1 наголосив, що у разі несплати грошей, постійно буде присилати для перевірки господарської діяльності поліцейських, які складатимуть адміністративні матеріали за ст. 44-3 КУпАП.

У подальшому, наприкінці березня 2021 року ОСОБА_1 повторно висунув гр. С. вимогу щодо систематичного надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів, за безперешкодне зайняття господарською діяльністю. Таким чином, громадянин С. в інтересах громадян ОСОБА_9 був змушений надати ОСОБА_1 неправомірну вигоду за безперешкодне здійснення господарської діяльності ресторанам «Башня Мерліна», « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 » та «Пітер». ОСОБА_1 повідомив громадянину ОСОБА_3 , що кошти в сумі 25000 гривень необхідно передати йому за адресою: АДРЕСА_2 .

23.04.2021 близько 12:30 громадянин ОСОБА_3 на виконання вимоги ОСОБА_1 , спільно з ОСОБА_10 прибули за адресою: АДРЕСА_2 . Біля будинку, розташованого за вказаною адресою, ОСОБА_1 отримав від громадянина ОСОБА_3 грошову винагороду в сумі 25000 гривень. Крім того, ОСОБА_1 , пребуваючи за адресою: м. Київ, вул. Закревського, буд. 12, на території СТО, одержав від громадянина ОСОБА_3 неправомірну вигоду у сумі 13000 гривень. Після чого одразу був затриманий працівниками правоохоронних органів.

З висновку службового розслідування вбачається, що з метою з`ясування дійсних обставин Дисциплінарною комісією опитано ряд поліцейських Дніпровського управління поліції, яких було залучено до відпрацювання території обслуговування на предмет дотримання карантинних обмежень суб`єктами господарювання.

Із наданих пояснень поліцейських Дніпровського управління поліції (стор. 95, 100, 104, 106, 109, 114, 120 матеріалів службового розслідування) встановлено, що ОСОБА_1 надавав останнім явно незаконні вказівки щодо неперешкоджання роботі окремих розважальних закладів та закладів громадського харчування в районі обслуговування Дніпровського управління поліції під час карантинних обмежень.

Також Дисциплінарною комісією розглянуто витяг з протоколу (стор. 79 матеріалів службового розслідування) за результатами проведення оперативно-розшукових заходів, в яких зафіксовано протиправну діяльність заступника начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві Пожара А.А. щодо навмисного невжиття заходів останнім по припиненню господарської діяльності розважальних закладів та закладів громадського харчування на території Дніпровського району міста Києва під час карантинних обмежень.

Відповідно до приписів статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.

Статтею 38 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особи, зазначені у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.

Відповідно до частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема:

знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки (п.2);

утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (п.6).

Згідно з частиною 5 статті 4 Дисциплінарного статуту віддавати (видавати) незаконний наказ або такий, що не пов`язаний із службовою діяльністю поліції або виходить за межі посадових (функціональних) обов`язків керівника, забороняється.

З огляду на встановлені службовим розслідуванням обставини, які підтверджені доказами, позивачем як заступником начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві допущено порушення п.2, п.6 частини 3 статті 1, частини 5 статті 4 Дисциплінарного статуту, що виразились у виданні незаконних наказів та наказів, що виходять за межі посадових обов`язків керівника, чим останній перешкоджав іншим поліцейським виконувати їх посадові обов`язки.

За період здійснення своїх посадових обов`язків заступник начальника Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві підполковник поліції ОСОБА_1 скористався своїм службовим становищем та використав свої службові повноваження за власними цілями, що призвело до порушення ним Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Крім того, неправомірні дії заступника начальника Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві підполковника поліції Пожара А.А. призвели до порушення контролю за дотриманням службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень. ОСОБА_1 в силу своїх службових обов`язків був зобов`язаний не допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або мати відносини, які можуть нести корисливий або протиправний характер.

За наслідками проведеного службового розслідування зроблено висновки про порушення позивачем службової дисципліни, а саме: недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 2, 6 частини 3 статті 1, частини 5 статті 4 Дисциплінарного статуту, ст.ст. 22, 38 Закону України «Про запобігання корупції», частини 2 статті 19 Конституції України, абзаців 1, 2, 3 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських.

Отже, суд доходить висновку, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, що свідчить про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях службової особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, видання незаконних наказів та наказів, що виходять за межі посадових обов`язків керівника, використання службового становища з корисною метою, що підриває авторитет і негативно впливає на імідж та репутацію Національної поліції України та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Таким чином, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи викладене, суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що його вина може бути доведена лише вироком суду в межах розгляду кримінального провадження №0000087, а не матеріалами службового розслідування.

Разом з тим, позивача було затримано безпосередньо після отримання неправомірної вигоди у порядку статті 208 КПК України та йому повідомлено про підозру за частиною третьою статті 368 КК України. Така обставина також беззаперечно свідчить про поведінку, що дискредитує працівника поліції навіть за відсутності вироку суду.

При цьому, факт порушення позивачем службової дисципліни у вигляді вчинення дій, не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейського, що призвело до приниження авторитету органу Національної поліції, встановлені службовим розслідуванням.

Отже, обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку є доведеними і доводи, викладені у позовній заяві, не спростовують цього.

Суд вважає, що позивач, маючи статус поліцейського, повинен був докласти максимум зусиль задля сприяння доведеності своєї невинуватості у вчиненні дисциплінарного проступку.

Натомість, як встановлено судом, останнім не надано пояснень з приводу проведення службового розслідування, що, в свою чергу, свідчить про наміри позивача уникнути відповідальності за результатами службової перевірки.

Суд звертає увагу, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Поліцейські зобов`язані дотримуватись Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, з метою дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Однак, дії позивача, встановлені службовим розслідуванням, є такими, що підривають авторитет і довіру до поліції як органу державної влади, який покликаний захищати життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, що є неприпустимим.

Суд вважає, що відповідачем враховано

Стосовно тверджень позивача про те, що його звільнено в період тимчасової непрацездатності, то суд відхиляє їх з огляду на те, що, як свідчать матеріали справи, відповідачем видано наказ від 26.07.2021 №914 о/с, яким внесено зміни до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 09.07.2021 № 859 о/с, а саме: дату звільнення « 12 липня 2021 року» змінено на « 16 липня 2021 року».

Суд враховує, що обраний вид дисциплінарного стягнення є найсуворішим, однак обрання виду стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця.

При цьому, конкретний вид дисциплінарного стягнення обирається за результатами з`ясування обставин проступку та одержання письмових пояснень від особи, яка його вчинила, залежно від ступеню вини та тяжкості проступку.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що виходячи з встановлених обставин цієї справи, відповідачем було дотримано вимог щодо відповідності оскаржуваних наказів критеріям статті 2 КАС України, адже згідно зібраних доказів вбачається, що під час прийняття оскаржуваних наказів керівником було у повній мірі враховано характер проступку, обставини за яких він був вчинений, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, та його ставлення до роботи, службову характеристику позивача, , та сформовано об`єктивний висновок про необхідність застосування до позивача дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач при видачі оскаржуваних наказів, діяв пропорційно, обґрунтовано, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Натомість, доводи позивача, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача поновити позивача на посаді та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними вимогами, а тому також не підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в поліції, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.