Справа № 320/10405/24
Суддя: Жукова Є.О.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Київ №320/10405/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жукової Є.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних сил України, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України протиправною щодо відмови в видані ОСОБА_1 довідки головного спеціаліста про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016;

- зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України видати довідку ОСОБА_1 головного спеціаліста про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона 18.11.2023 звернулася до Міністерства оборони України з заявою, в якій просила направити на адресу для листування довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця провідного спеціаліста загального відділу Головного оперативного управління (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за листопад 2023 рік та довідку про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016. 06.02.2024 Фінансовим управлінням Генерального штабу Збройних Сил України було надано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця провідного спеціаліста загального відділу Головного оперативного управління (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за листопад 2023 рік та лист яким надано відповідь, в якій зазначалось, що довідку про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016 не має законних підстав оскільки ці дані відсутні. Вважає вказану бездіяльність щодо невидачі довідки протиправною. Просить суд задовольнити позов.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі №320/10405/24, суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та витребуваних документів.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного провадження» від 15 березня 2024 у справі №320/10405/24 доставлено до електронного кабінету представника позивача адвоката Кардаш В.А. та Генерального штабу Збройних Сил України 18 березня 2024 року.

Копію позовної заяви з додатками отримано представником відповідача 26 березня 2025 року в приміщенні суду, що підтверджується відповідною розпискою.

29 березня 2024 року через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян (канцелярію) Київського окружного адміністративного суду від Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України надійшов відзив на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивача було поінформовано шляхом направлення на його адресу листа від 06.02.2024 за Вих. № 305/369, в якому зазначалось про неможливість надання запитуваної довідки про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016, оскільки інформація про проведені державним службовцям виплати по 31 грудня 2018 року у Фінансовому управління Генерального штабу Збройних Сил України відсутня. Відповідно до Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28 серпня 2019 року № 474, картки особистих рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та органів військового управління (установ), які зараховані на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, по 31 грудня 2018 року передано на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України (далі ГДА МО України).

Вказана обставина підтверджується копіями актів приймання-передавання від 30.08.2018 №102, від 16.12.2021 №261. Зазначені заходи були вжиті відповідачем з метою забезпечення подальшого зберігання документів бухгалтерського обліку. Позивач зазначає, що оскаржує відмову відповідача в наданні запитуваної довідки, проте, цим формулюванням лише вводить суд в оману, оскільки відповідач не відмовляв у наданні запитуваної інформації, а фактично повідомив що не має можливості надати запитувану довідку.

Задоволення судом позовних вимог не призведе до поновлення порушених, на думку позивача, прав, оскільки розпорядником запитуваної інформації фактично є ГДА МО України. Також вказує, що приписи Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», в рамках якого була надана відповідь позивачу, не зобов`язують відповідача пересилати за належністю адвокатський запит від 18.11.2023. Просить суд відмовити у задоволенні позову.

Правом надання відповіді на відзив згідно положень статті 163 КАС України позивач не скористався.

З метою додержання розумного строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд визнав за можливе розгляд справи здійснювати за наявними матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданого 05 жовтня 1995 року.

Позивач 24.09.2013 була призначена на посаду провідного спеціаліста загального відділу Головного оперативного управління Генерального штабу Збройних Сил України на час відпустки по догляду за дитиною основного працівника без конкурсного відбору після успішного проходження стажування за переведенням з ІНФОРМАЦІЯ_2 , наказ начальника Генерального штабу-головнокомандувача Збройних Сил України від 24.09.2013 № 58.

21 квітня 2015 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію відповідно до статті 38 КЗпП України, наказ начальника Генерального штабу-головнокомандувача Збройних Сил України від 20.04.2015 № 21.

18 листопада 2023 року позивачка через свого представника звернулася до Міністерства оборони України з заявою, в якій просила направити на адресу для листування довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця провідного спеціаліста загального відділу Головного оперативного управління (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за листопад 2023 рік та довідку про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016.

Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України надало довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця провідного спеціаліста загального відділу Головного оперативного управління (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за листопад 2023 рік.

Листом від 06.02.2024 за вих. № 305/369 Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України вказало про неможливість надання запитуваної довідки про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016, оскільки інформація про проведені державним службовцям виплати по 31 грудня 2018 року у Фінансовому управління Генерального штабу Збройних Сил України відсутня. Відповідно до Переліку документів, що утворюються в діяльності Міністерства оборони України та Збройних Сил України, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28 серпня 2019 року № 474, картки особистих рахунків на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та органів військового управління (установ), які зараховані на фінансове забезпечення до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України, по 31 грудня 2018 року включно встановленим порядком передано на зберігання до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України.

Вважаючи, бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України щодо надання ОСОБА_1 довідки головного спеціаліста про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), а саме за 01.05.2016 протиправною, позивач звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Право кожного на інформацію передбачене статтею 5 Закону України «Про інформацію», відповідно до якої кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» № 2939-VI від 13.01.2011 (далі Закон № 2939-VI).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених вказаним Законом.

Згідно зі статтею 19 Закону № 2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Суд зазначає, що предметом спору в цій справі є визнання бездіяльності відповідача щодо надання запитуваної інформації, тому питання щодо дотримання відповідачем строків надання відповіді на запит суд в межах цієї справи не досліджує.

Закон України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі Закон №393/96-ВР) передбачає, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Закон №2939-VI визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Під публічною інформацією мається на увазі відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Особливістю цього Закону є те, що він не поширюється на відносини у сфері звернень громадян, які регулюються спеціальним законом.

Варто підкреслити, що право на звернення та право на доступ до публічної інформації тісно пов`язані між собою. Право на звернення - це викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги (стаття 3 Закону № 393/96-ВР) до суб`єктів владних повноважень, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації.

Як запит на інформацію розуміють прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні (стаття 19 Закону № 2939-VI). Тобто мова йде про раніше створену інформацію, якою володіє розпорядник. Для відповіді на інформаційний запит розпорядник інформації не повинен створювати нову інформацію, готувати аналітику, надавати роз`яснення тощо.

Відповідна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду 02 лютого 2022 року у справі №9901/390/21.

Крім того, суд звертає увагу на те, що з аналізу положень чинного законодавства слідує, що розпорядник публічної інформації може (і повинен) надати не лише ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, а й ту, яка була отримана ним (розпорядником) у процесі здійснення його повноважень, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у його володінні, зокрема через систему обліку публічної інформації.

Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі № 9901/275/20.

Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти (пункт 1 частини першої статті 22 Закону № 2939-VI).

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях (тобто відповідала критеріям «відображеності та задокументованості») і знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Таким чином, Законом №2939-VI регламентовано такі варіанти поведінки розпорядника інформації у разі одержання запиту на інформацію:

- надання відповіді на запит на інформацію у строк, передбачений ст. 20 Закону № 2939-VI;

- прийняття рішення про відстрочку в задоволенні запиту на інформацію (частини шоста, сьома статті 22 Закону № 2939-VI);

- відмова в задоволенні запиту на інформацію;

- направлення запиту належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача.

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 22 Закону 2939-VI відмова у задоволенні запиту на інформацію повинна бути мотивованою.

Суд вказує на те, що стаття 22 Закону № 2939-VI визначає, що розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідач, надаючи відповідь на запит про надання інформації зазначає, що документи, які стосуються позивача, були здані 30.08.2018 та 16.12.2021 до Галузевого державного архіву Міністерства оборони України відповідно до описів справ, а саме: документи фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України. Про вказане позивача було повідомлено.

До відзиву були долучені копії актів приймання-передавання документів фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України від 30.08.2018 №102, від 16.12.2021 №261.

Враховуючи наведене, у відповідача не могло бути документів необхідних для виготовлення запитуваної довідки, оскільки відповідні документи передані до архіву у зв`язку із закінченням строку зберігання таких документів.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність своїх дій, він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Розподіл судових витрат не здійснювати

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жукова Є.О.