Справа № 640/38422/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі в частині позовних вимог

25 березня 2025 року м. ДніпроСправа № 640/38422/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши матеріали справи за позовом адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича в інтересах VENETO CARGO SRL до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/38422/21 за позовом адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича в інтересах VENETO CARGO SRL (далі - позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі відповідач), з урахуванням уточнених вимог, просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову № 323615 від 10.12.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу до VENETO CARGO SRL у сумі 34000,00 гривень;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь VENETO CARGO SRL сплачений штраф у сумі 34000,00 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь VENETO CARGO SRL 5000,00 грн. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу та 2270,00 грн сплаченого судового збору.

Проте постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу позивач вважає протиправною.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.01.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 справу прийнято до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до графіку проведення рейдових перевірок Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 29.11.2021 по 05.12.2021 місцем проведення перевірок визначено КПП «Ужгород», КПП «Тиса», КПП «Дяково».

Згідно з направленням на рейдову перевірку № 010687 від 03.12.2021 на підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок від 03.12.2021 посадових осіб відповідача направлено для проведення рейдових перевірок транспортних засобів з 06.12.2021 до 12.12.2021.

10.12.2021 посадовими особами відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Закарпатській області Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на а/д М-26 Вилок-Неветленфолу-Велика Паладь (пункт контролю) Дякове провели рейдову перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів, в результаті зупинено автомобіль Renault, номерний знак НОМЕР_1 , для перевірки документів, на підставі яких здійснюються міжнародні вантажні перевезення.

Згідно з актом № 283914 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.12.2021 проведено перевірку транспортного засобу Renault Krone, номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 у якому зафіксовані порушення, зокрема, відсутній дійсний дозвіл України, який дає право на рух по території України, а саме в пункті 4.1 відсутні номерні знаки транспортного засобу.

Відповідно до постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу АО № 323615 від 10.12.2021 VENETO CARGO SRL допущено: виконання нерезидентами України міжнародних переведень без документів, перелік яких визначено ст. 53 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме відсутній дозвіл, який надає право на в`їзд (ввезення) та рух по території України, пункт 4.1. незаповнений, відповідальність за яке передбачено статтею 60 частиною першою абзац 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 34000, грн.

Згідно дозволу АН № 317317 виданий 28.10.2021 позивачу дозволено в`їзд (ввезення) та рух по території України вантажного транспортного засобу у міжнародному автомобільному сполученні, термін дії до 31.01.2022. В пункті зазначено марку та модель автомобіля, в пункті 4.1. в графі реєстраційний номер відсутній запис про номерний номер в колонці автомобіля, проте зазначено реєстраційний номер НОМЕР_2 в колонці напівпричепу.

Факт перевезення вантажу тягачем з напівпричепом підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною.

Позивачем сплачено штраф у повному розмірі, що підтверджується квитанцією 0.0..1 від 18.12.2021.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами, суд зазначає таке.

Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій (частина друга статті 45 Бюджетного кодексу України).

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі) визначає Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787 (далі - Порядок № 787).

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (абзаци 1, 5 пункту 5 розділу І Порядку № 787).

У випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (частина друга статті 17 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Рішення, прийняте зазначеними органами щодо захисту цивільних прав та інтересів, не є перешкодою для звернення за їх захистом до суду (абзац другий частини третьої статті 17 ЦК).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частини перша та друга статті 1212 ЦК).

На момент сплати позивачем юридична підстава для такого платежу існувала - була чинною постанова про застосування штрафу. Тому не можна вважати, що позивач сплатив кошти помилково. Так само з огляду на обставини справи немає підстав вважати, що він сплатив штраф надміру, тобто у розмірі більшому, ніж визначений у зазначеній постанові. Надалі з огляду на визнання протиправною та скасування такої постанови відповідна юридична підстава відпала.

Порядок № 787 застосовний до випадків помилково чи надміру зарахованих до бюджету. Оскільки сума адміністративно-господарського штрафу, яку вніс до бюджету позивач, не є помилково чи надміру зарахованою, Порядок № 787 на спірні правовідносини не поширюється.

Досліджуючи питання належності захисту права позивача на повернення спірних коштів у порядку адміністративного судочинства, суд звертає увагу на таке.

Так, право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина друга статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК)).

За змістом абзацу першого частини першої статті 20 ГПК господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках. Перелік категорій таких справ не є вичерпним.

Ознаками господарського спору, який належить до юрисдикції господарського суду, можуть бути: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами спору відносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами законодавства; наявність спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала би вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, як би прямо передбачала вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 922/980/18).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС)).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то зміст поняття «публічно-владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Тому помилковим є застосування приписів статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких нібито є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові, зокрема господарські, відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

У випадку, коли держава вступає в цивільні, у тому числі господарські, правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у конкретних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах. Інакше кажучи, органи державної влади, насправді, не діють як юридичні особи, навіть якщо вони формально наділені таким статусом, а діють від імені держави, що відповідає за своїми зобов`язаннями державним майном, яким наділяє, зокрема, її органи.

Отже, те, що позивач вказав відповідачем у справі певний орган державної влади не означає, що у спірних правовідносинах відповідальним суб`єктом є не держава, а саме цей орган. Інакше кажучи, у кондикційних спірних правовідносинах орган держави є представником її інтересів, а не суб`єктом владних повноважень, який здійснює щодо позивача публічно-владні управлінські функції. Останні він реалізував тоді, коли виніс постанову про застосування штрафу та забезпечив стягнення останнього до бюджету. Подальше намагання позивача повернути з Державного бюджету України відповідну суму не пов`язане з виконанням органами державної влади, зокрема Північно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці, публічно-владних управлінських функцій щодо позивача.

Публічно-правові відносини сторін цього спору припинилися із скасуванням постанови про застосування штрафу. Кошти, які позивач сплатив на виконання цієї постанови до бюджету як штраф, стали такими, що знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави. Спірні правовідносини з приводу повернення відповідної суми стосуються захисту майнових прав позивача як суб`єкта господарювання.

З огляду на чинне правове регулювання правовідносини щодо повернення з бюджету коштів, які були сплачені у якості штрафу, але після скасування постанови про застосування штрафу знаходяться у бюджеті без достатньої правової підстави, не є публічно-правовими.

Такий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21.

Водночас, після визнання протиправною та скасування постанови про застосування штрафу платник згідно зі статтею 1212 ЦК має право на позов про стягнення суми перерахованих ним коштів як таких, які утримуються у бюджеті без достатньої правової підстави.

Це узгоджується із практикою Великої Палати Верховного Суду про те, що рішення органу влади за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17, від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17, від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18, від 01.02.2020 у справі № 922/614/19, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

Зважаючи на викладене, суд зауважує на помилковості вирішення даного спору в порядку адміністративного судочинства, оскільки його належить розглядати за правилами господарського судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 КАС передбачено, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною другою ст. 238 КАС України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Згідно з частиною другою статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до квитанції 5666-0943-9937-7680 від 14.02.2022 позивачем сплачено судовий збір у загальному розмірі 2270,00 грн, тобто за одному вимогу.

Суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у зв`язку з непідсудністю справи адміністративному суду в частині позовних вимог щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь VENETO CARGO SRL сплачений штраф у сумі 34000,00 грн.

Водночас в позовній заяві заявлено дві вимоги майнового та не майнового характеру, отже суд не вирішує питання щодо повернення судового збору.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.238,, 239,, 248, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по справі № 640/38422/21 за адвоката Соломонюка Святослава Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в частині позовної вимоги про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь VENETO CARGO SRL сплачений штраф у сумі 34000,00 грн.

Роз`яснити позивачу, що спір в цій частині підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Т.В. Смішлива