Справа № 148/487/25
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/487/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадженнябез повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представниця позивача адвокат Дмитришина Тетяна Іванівна, яка діє на підставі ордеру серії АВ № 1183347 від 19.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом, в обґрунтування позовних вимог послався на те, що 29.10.2024 року групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 під час здійснення оповіщення громадян, позивача було зупинено для перевірки військово-облікових документів.

На вимогу групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачем було надано для перевірки військово-обліковий документ в електронній формі (з додатку «Резерв+ ). Під час перевірки військово-облікового документа ОСОБА_1 здійснювалася відео фіксація за допомогою нагрудної камери старшого групи.

Того ж дня, 29.10.2024 року, офіцером групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_2 , було складено адміністративний протокол № Т/24/1672 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Постановою № 24/2821 від 05 листопада 2024 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210 КУпАП за порушення вимог передбачених в абз. 3 пп.10-1 п.1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністра України №1487 від 30 грудня 2022 року, оскільки ОСОБА_1 не мав при собі військово-обліковий документ.

Дана постанова була винесене без участі позивача, оскільки останній з 31.10.2024 року був призваний на військову службу під час мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 дізнався про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210 КУпАП лише з отриманням повідомлення про відкриття виконавчого провадження, а саме: 18.02.2025 року ОСОБА_1 у мобільний застосунок «Дія» прийшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження серії ВП №77168371 від 12.02.2025 року.

Даним виконавчим провадженням серії ВП №77168370 від 12.02.2025 року було постановлено виконання постанови №24/2821 від 05.11.2024 року, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якої з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 стягується штраф у розмірі 34000 гривень.

19.02.2025 року, за довіреністю, Головним державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинським Владиславом Івановичем, була надана постанова №24/2821 від 05.11.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП.

Позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

В судове засідання сторони не викликалися, у зв`язку з чим у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.

Відповідач - представник ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду відзив не направив, доказів на підставі яких ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП, суду не надав.

Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до копії РЕЗЕРВ +, сформованої 18.02.2025 року, дійсної до 18.02.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постановою військово-лікарської комісії від 29.10.2024 року визнаний придатним до військової служби, звання старший солдат, ВОС 193540 № в реєстрі Оберіг 3, вогнеметник вогнеметно-запалювальних засобів. Дата уточнення даних 14.07.2024 року. (а.с. 15)

Відповідно свідоцтва до сертифікату НОМЕР_2 від 24.12.2024 року солдат ОСОБА_1 у період з 04 листопада 2024 року по 24 грудня 2024 року проходив навчання за програмою підготовки «Базова загальна підготовка (ВОС-1ОО), склав іспит на задовільно.(а.с. 21)

Відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №77168370 від 12.02.2025 року, Головним державним виконавцем Другого відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Макушинським Владиславом Івановичем розглянуто заяву стягувача про примусове виконання постанови №24/2821 від 05.11.2024 року, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 штрафу у розмірі 34000 гривень. (а.с. 20)

Згідно виписки № 864 із медичної картки стаціонарного хворого КНП «Новомосковська ЦМЛ» НМР» хірургічне відділення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 09.02.2025 по 12.02.2025 року з діагнозом: Поєднана важка ВТ (08.02.25). Множинні ВОСП обличчя, рванні рани правої надбрівної дуги. Параорбітальні гематоми. ВОСП обох нижніх кінцівок з неповним травматичним відривом лівої нижньої кінцівки на рівні н/3 гомілки. Множинні ВОДП обох кистей. Вогнепальні переломи МГК н/3 справа, правої п`яткової кістки. Постгеморагічна анемія 1-2 ст. Акубаротравма. ЗЧМТ. СГМ. СПО (09.02.25): ПХО ран. Ампутація лівої н/к на рівні н/3 гомілки по типу ПХО. Ушивання ран н/губи. СПО (11.02.25): Реампутація лівої нижньої кінцівки на рівні с/3 гомілки.12.02.2025 року направлений на подальший етап евакуації.(а.с. 17)

Інших письмових доказів, пов`язаних з винесенням оскаржуваної постанови, матеріали справи не містять.

Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону №3543 про мобілізацію.

Так, частина 6 статті 22 Закону №3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника ТЦК або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби.

Під час перевірки документів уповноважений представник ТЦК або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками ТЦК фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 №3633-IX .

Стаття 210 КУпАП визначає покарання за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Крім того, суд звертає увагу, що положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Досліджуючи доводи позивача, суд зазначає, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі.

За правилами пункту 2 Порядку № 559 військово-обліковий документ (ВОД) оформляється (створюється) та видається (замінюється):

- в електронній формі засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (у разі технічної реалізації);

- у паперовій формі на бланку, форма якого затверджується постановою Кабміну від 16 травня 2024 р. №559.

Відповідно до вимог пунктів 6-7 Порядку №559 військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами:

Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка;

Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони;

Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

ВОД в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації.

Формування та відображення ВОД в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У ВОД в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі QR-код військово-облікового документа).

За правилами пункту 8-1 Порядку №559 QR-код військово-облікового документа містить відомості про ВОД в електронній формі, які за допомогою відповідних технічних засобів можна відтворити у формі, придатній для зчитування, зокрема у візуальній.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 559 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Згідно інформації, яка міститься на сторінці застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, «Резерв+» це Електронний кабінет призовників, військовозобов`язаних та резервістів. До того ж, на цій сторінці у розділі «Якими нормативно-правовими актами регулюється функціонування «Резерв+» указано, що перш за все це Закон «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 №1951-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону № 1951 електронний кабінет це персональний кабінет (захищений відокремлений веб-сервіс), за допомогою якого призовнику, військовозобов`язаному, резервісту, який пройшов електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації про його персональні та службові дані, а також до послуг. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Аналіз викладених норм законодавства дає підстави суду дійти висновку, що додаток «Резерв+» є тим мобільним додатком через який формується військово-обліковий документ в електронній формі, а дійсність сформованого військово-облікового документа підтверджується QR-кодом.

За таких обставин, пред`явлення мобільного додатку «Резерв+» є виконанням військовозобов`язаним вимог частини 6 статті 22 Закону №3543.

Не є спростованими обставини, що позивач 29.10.2024 пред`явив представнику Тульчинського РТЦК електронний військово-обліковий документ, який був сформований за допомогою мобільного додатку «Резерв+», адже уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані, з 17.07.2024, здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).

Утім, представник ІНФОРМАЦІЯ_5 не надав до матеріалів справи жодних доказів не пред`явлення позивачем 29.10.2024 військово-облікового документу.

Також судом встановлено, що Відповідачем порушена процедура розгляду адміністративного матеріалу, зокрема, особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів та пояснень, захист.

Оскільки доказів того, що ОСОБА_1 був присутній при складанні адміністративного протоколу № Т/24/1672 за ч. 3 ст. 210 КУпАП та йому було відомого що 05.11.2024 року відбудеться розгляд справи в ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідач суду не надав, враховуючи, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, таким чином при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП порушено право позивача на розгляд справи в його присутності, право давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, а відтак постанова за справою про адміністративне правопорушення є неправомірною, прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при винесені оскаржуваної постанови, враховуючи, що на час ухвалення спірної постанови, а саме 05.11.2024 року ОСОБА_1 проходив військову службу, що підтверджується свідоцтвом до сертифікату НОМЕР_2 від 24.12.2024 року, згідно якого солдат ОСОБА_1 у період з 04 листопада 2024 року по 24 грудня 2024 року проходив навчання за програмою підготовки «Базова загальна підготовка (ВОС-1ОО).

Доводи позивача є обґрунтованими в частині порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, та такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачяться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ст. 9 ч.1 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На обов`язковості застосування судами вказаної правової позиції неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема у постанові від 27.06.2019 у справі № 560/751/17, адміністративне провадження №К/9901/2047/18, колегія суддів Касаційного адміністративного суду зауважила, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Визначення доказів в справах про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП. Обов`язок ж доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача відповідно до частини другої статті 71КАС України, покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень. Помилковим є висновок про зобов`язання, виключно, скаржника надати докази відсутності порушення ним відповідних норм чи правил, переклавши, тим самим, обов`язок доказування, регламентований статтею 71 КАС України, з відповідача на позивача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність накладення ним адміністративного стягнення, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами фактів порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Крім того, відповідачем не надано навіть заперечень, або відзиву на позовну заяву та документів, на підставі яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Частина 2 статті 77 КАС України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин справи, суд констатує, що ІНФОРМАЦІЯ_6 не довів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП, що є підставою для скасування спірної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга №7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (пункт 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (пункт 4.1)

Оскільки суб`єкт владних повноважень не надав доказів, які підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Отож, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення його до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, беручи до уваги відсутність належних доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що постанова ТЦК має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в сумі 605.60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень.

Керуючись, ст. ст. 7, 9, 210, 251, 265-2, 278-280, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 6, 19-20, 77, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 24/2821 від 05.11.2024 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17000,0 грн..

Провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя О.О. Дамчук