Справа № 229/4598/24
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року справа №229/4598/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 вересня 2024 року у справі № 229/4598/24 (головуючий суддя у І інстанції Грубник О.М.) за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 330 від 21.06.2024, винесену керівником-начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що 18 червня 2024 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до якого позивач був зобов`язаний 04 травня 2024 року прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак ОСОБА_1 за викликом у зазначений строк не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підстав протоколу відповідачем прийнято постанову № 330 від 21 червня 2024 року, якою ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Проте, станом на 04 травня 2024 року (на момент вчинення вказаного правопорушення) стаття 210-1 КУпАП не містила частини третьої, тому позивач не мав можливості вчинити правопорушення 04 травня 2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 23 вересня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що адміністративне правопорушення, яке вчинив позивач, є триваючим.

По-перше, в постанові № 330 від 21.06.2024 зазначено, що адміністративне правопорушення полягає у тому, що ОСОБА_1 не прибув за викликом у строк, зазначеній в повістці. При цьому, в постанові не визначено, на яку дату викликався позивач.

Натомість, в повістці № 697 зазначено, що ОСОБА_1 повинен прибути до ТЦК 04.05.2024, а в постанові що до відділу № 1 Краматорського РУП ГУНП направлено звернення від 08.05.2024 про доставлення ОСОБА_1 до ТЦК.

Таким чином, звернення відповідача до поліції щодо доставки ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 є доказом того, що порушення нез`явлення по повістці № 697, було виявлено відповідачем 08.05.2024.

Отже, якщо б правопорушення було триваючим, то відповідачу не було про нього відомо до 18.06.2024, тоді як направлення звернення до поліції 08.05.2024 доводить разовий характер правопорушення і свідчить, що саме 08.05.2024 була встановлена неявка ОСОБА_1 за повісткою.

По-друге, на час вчинення позивачем правопорушення 04.05.2024 стаття 210-1 КУпАП не містила третьої частини, за якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Законом № 3696 від 09.05.2024, який набрав чинності 19.05.2024, стаття 210-1 КУпАП була викладена в редакції, яка містила третю частину.

Таким чином, на час вчинення правопорушення 04.05.2024, також і на час звернення до поліції 08.05.2024 норми ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за якою позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, не існувало, що свідчить про протиправність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

03 травня 2024 року ОСОБА_1 , отримав повістку № 697 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 04 травня 2024 року, що підтверджується розпискою про тримання повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.05.2024.

Проте у визначений в повістці № 697 час 04 травня 2024 року, ОСОБА_1 за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

Відповідно до звернення т.в. обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 до начальника ВП № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 08.05.2024 № 11/2766 «Щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративні правопорушення за статтею (статтями) ч. 2 ст. 210 КУпАП та ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, до ІНФОРМАЦІЯ_5 для складення протоколів про адміністративні правопорушення» визначено прохання доставити до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого АДРЕСА_1 громадян, які порушують законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, встановлені правила військового обліку, для складення протоколів про адміністративне правопорушення - ОСОБА_1 (дата вручення повістки:03.05.2024; дата явки: 04.05.2024).

Відповідно до протоколу № 330 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 18.06.2024, встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , отримавши повістку № 697 від 03.04.2024 про прибуття за викликом в строк, зазначений в повістці, без поважних на то причин, не з`явився, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. До відділу № 1 Краматорського РУП ГУ ПН 08.05.2024 за вих. № 11/2766 направлено звернення щодо доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 18.06.2024 ОСОБА_1 доставлений працівниками поліції для проходження ВЛК. Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Постановою № 330 за справою про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 21 червня 2024 року визнано військовозобов`язаного ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що адміністративне правопорушення, яке вчинив ОСОБА_1 , є триваючим і було виявлене 18.06.2024, тобто вже після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696ІХ від 09.05.2024, а тому ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП в межах строку накладення адміністративного стягнення.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до повістки № 697, врученої ОСОБА_1 03 травня 2024 року, позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 04 травня 2024 року о 8:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте у визначений день та час, а саме 04 травня 2024 року о 8:00 год. позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, що ним не заперечується.

Відповідно до статті 210-1 КУпАП в редакції, чинній на час нез`явлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 (04 травня 20254 року) була передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ч. 1 ст. 210-1 КУпАП) та за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП).

Законом «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696-IX від 09.05.2024, який набув чинності 19.05.2024, стаття 210-1 КУпАП викладена в новій редакції, відповідно до якої встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (ч. 1 ст. 210-1 КУпАП); за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (ч. 2 ст. 210-1 КУпАП); за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період (ч. 3 ст. 210-1 КУпАП).

Тобто частина третя статті 210-1 КУпАП набула чинності тільки 19.05.2024.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06 грудня 1991 року № 1932-XII визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період підставою для притягнення до відповідальності саме за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до частин першої, третьої статті 22 Закону № 3543-XII громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України, за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях).

Вказаними нормами встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах, зокрема, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Спірною постановою від 21 червня 2024 року № 330 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП з підстав його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 04 травня 2024 року за повісткою № 697, яку позивач отримав 03 травня 2024 року.

Оскільки відповідач здійснював виклик ОСОБА_1 на 08 год. 00 хв. 04 травня 2024 року, а позивач не з`явився за вказаним викликом до 2 відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 у визначений час та дату, тому закінчений склад правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП відбувся саме 04 травня 2024 року.

Таким чином, 04 травня 2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення.

Вищевикладене також підтверджується зверненням відповідача від 08.05.2024 № 11/2766 до Національної поліції щодо розшуку, затримання та доставки громадян, які вчинили адміністративні правопорушення, у тому числі ОСОБА_1 , в якому зазначені дата вручення повідстки:03.05.2024, дата явки:04.05.2024.

Отже, в даному випадку відсутні підстави для висновку, що вчинення позивачем правопорушення мало триваючий характер.

Відповідно до частини першої та другої статті 210-1 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.

Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Таким чином, на час вчинення позивачем адміністративного правопорушення не з`явлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, визначені в повістці № 697, - 04 травня 2024 року, - в Кодексі України про адміністративні правопорушення була відсутня норма частини третьої статті 210-1 КУпАП, тому відповідач протиправно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто за нормою, яка на час вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення 04 травня 2024 року не існувала.

Крім того, згідно частини першої статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

В протоколі № 330 від 18.06.2024 тільки зазначено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , отримав повістку № 697 від 03.04.2024 про прибуття за викликом, у строк, визначений в повістці, не з`явився без поважних причин.

Тобто, протокол № 330 від 18.06.2024 не містить посилання на обставини вчинення правопорушення, а саме: час та дату, на яку викликався ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , адресу, куди повинен був з`явитися позивач.

Не містить зазначених даних і постанова № 330 від 21.06.2024.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, офіційним документом, є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому поміж іншого, має бути чітко зазначений опис обставин, встановлених при розгляді справи, посилання на норму закону, якою передбачено відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки відсутність обґрунтування рішення суб`єкта владних повноважень зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення, оскільки унеможливлює врахуванням судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, наданих відповідачем доказів.

Відповідно до частини сьомої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

За матеріалами справи адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 виявлено відповідачем 08 травня 2024 року, що підтверджується зверненням т.в. обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 до Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області від 08.05.2024 № 11/2766, тобто, на теперішній час спливли строки накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КупАП.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що постанова № 330 від 21.06.2024 прийнята з порушеннями норм КУпАП, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підлягає закриттю відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, що обумовлює задоволення апеляційної скарги позивача, скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням постанови про задоволення позову.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частинами першою та сьомою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 605,60 грн відповідно до платіжної інструкції від 01.07.2024, та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції - 908,40 грн згідно з платіжною інструкцією від 10.12.2024.

Оскільки, за результатом судового розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позову, позивачу підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1514,00 грн.

Керуючись статтями 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 вересня 2024 року у справі № 229/4598/24 задовольнити.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 23 вересня 2024 року у справі № 229/4598/24 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 330 від 21.06.2024, винесену керівником-начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Провадження у справі щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з дати ухвалення 24 березня 2025 року та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 24 березня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв