Справа № 400/1509/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 р. № 400/1509/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54005,
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2024 № 0-1404-UA0081533,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач) про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 22.10.2024 № 0-1404-UA0081533.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був власником житлової будівлі, що розташовувалась за адресою: АДРЕСА_2 . З 2021 року вказаний об`єкт нерухомого майна є повністю знищеним, а тому відповідно до статті 349 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності на нього припинено. Однак, незважаючи на це, відповідач протиправно прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення (далі ППР), яким визначено позивачу суму податкового зобов`язання за 2023 рік податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 248593,45 гривні.

У відзиві на позовну заяву від 10.03.2025 відповідач заперечив проти позову і просив в його задоволенні відмовити повністю. Відзив умотивовано тим, що відповідно до інформації в ІКС «Податковий блок» у власності позивача перебував об`єкт нерухомого майна, а саме: комплекс за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 14841,4 кв.м, право власності 10.07.2014-12.01.2024 (знищення об`єкта речових прав 04.01.2024). Факт знищення нерухомого майна, за яким позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, набув юридичної сили після державної реєстрації припинення права власності на підставі витягів з ЄДЕССБ про факт знищення об`єктів нерухомого майна та особистої заяви особи про припинення права власності. Період, за який позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, припадає на податковий період 2023 року, тобто період в межах якого припинення права власності не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, а також відсутня будь-яка інша інформація, технічна документація щодо встановлення факту знищення майна. Тому оскаржуване ППР є правомірним.

Позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористався.

21.02.2025 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2025 № 416498638 Державний реєстр речових прав містить відомості про державну реєстрацію у період з 10.07.2014 по 12.01.2024 права приватної власності позивача на комплекс будівель та споруд відгодівельного комплексу по вирощуванню молодняка великої рогатої худоби загальною площею 14841,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав закрито 12.01.2024 у зв`язку зі знищенням об`єкта речових прав.

Згідно з Довідкою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ВЕКТОР» від 24.04.2021 № 1-3 нерухоме майно, а саме: комплекс будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 14841,4 кв. м, знищено. При проведенні обстеження з виїздом на місце 21.04.2021 встановлено, що за вищевказаною адресою на земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомості.

22.10.2024 відповідач прийняв ППР № 0-1404-UA0081533 (форма «Ф») щодо визначення позивачу грошового зобов`язання на суму 248593,45 грн за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік щодо нежитлової будівлі загальною площею 14841,4 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане ППР позивач отримав 06.11.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (ф. 119) № 403.

18.12.2024 позивач звернувся до відповідача зі скаргою, в якій просив скасувати ППР від 22.10.2024 № № 0-1404-UA0081533 (форма «Ф») у зв`язку з тим, що вищенаведений об`єкт нерухомого майна з 21.04.2021 вважається повністю знищеним.

У листі від 17.01.2025 № 588/6/14-29-24-02-03 відповідач зазначив, що ППР може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності такого рішення актам законодавства.

Вважаючи зазначене ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 статті 38 ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 податкове зобов`язання сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно з підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та / або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення податку з об`єкта/об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та / або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (абзац другий підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Відповідно до абзацу першого підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з підпунктом 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Таким чином, контролюючий орган за місцем податкової адреси (місця реєстрації) власника нерухомості фізичної особи має право на прийняття ППР щодо визначення суми податку з нерухомого майна, відмінне від земельної ділянки у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, тобто 1095 днів. Водночас база оподаткування обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та / або на підставі відповідних документів платника податків.

Суд встановив, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.03.2025 № 416498638 Державний реєстр речових прав містить відомості про державну реєстрацію у період з 10.07.2014 по 12.01.2024 права приватної власності позивача на комплекс будівель та споруд відгодівельного комплексу по вирощуванню молодняка великої рогатої худоби загальною площею 14841,4 кв. м за адресою: АДРЕСА_2 .

У позовній заяві позивач нічого не зазначив про те, що дня прийняття оскаржуваного ППР він надав контролюючому органу документи щодо знищення вищенаведеного нерухомого майна. У матеріалах справи відсутні такі докази.

З вищевикладеного слідує, що відповідач діяв правомірно, приймаючи ППР від 22.10.2024 № № 0-1404-UA0081533 (форма «Ф») на підставі даних Державного реєстру речових прав.

Тому позовні вимоги в частині визнання оскаржуваного ППР протиправним задоволенню не підлягають.

Натомість згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (абзац перший частина перша статті 181 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)).

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі знищення майна.

Статтею 349 ЦК України встановлено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Тобто державна реєстрація не є способом набуття чи припинення права власності. Вона виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав.

Запис в реєстрі не є документом, який встановлює факт знищення майна, а вноситься державним реєстратором на підставі поданих йому документів, які свідчать про знищення майна, за заявою власника майна.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09.06.2022 у справі № 759/18854/20.

З наведеного слідує, що знищене нерухоме майно, тобто майно, на яке припинено право власності, не може бути об`єктом оподаткування не залежно від того, чи внесені відповідні дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи ні

В абзаці четвертому пункту 30 мотивувальної частини постанови від 18.10.2022 у справі № 904/9389/19 Верховний Суд сформував правовий висновок, що документами, які підтверджують знищення майна, можуть бути матеріали технічної інвентаризації, що засвідчують факт знищення майна, довідки органів внутрішніх справ України, акт про пожежу, офіційні висновки інших установ або організацій, які відповідно до законодавства уповноважені засвідчувати факт знищення майна тощо. При цьому, перелік документів, на підставі яких можна встановити факт знищення майна, не є вичерпними.

Відповідно до Довідки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НЬЮ ВЕКТОР» від 24.04.2021 № 1-3 нерухоме майно, а саме: комплекс будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 14841,4 кв. м, знищено. При проведенні обстеження з виїздом на місце 21.04.2021 встановлено, що за вищевказаною адресою на земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомості.

Відтак вказаний об`єкт нерухомого майна вважається таким, що є знищеним з 21.04.2021, а отже не є об`єктом оподаткування.

Ці обставини виключають необхідність сплати позивачем податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік за комплекс будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 14841,4 кв. метрів.

Тому позовні вимоги в частині скасування оскаржуваного ППР підлягають задоволенню.

Водночас суд відхилив посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 17.01.20119 у справі № 708/254/18, оскільки вона була сформована на підставі частини другої статті 349 ЦК України, яка була виключена з 21.04.2019 на підставі підпункту 2 пункту 3 «Прикінцеві та перехідні положення» Кодексу України з процедури банкрутства.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Платіжною інструкцією від 17.02.2025 № 6405-1ЕМР-61-РС-М2НТ підтверджується понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 1988,74 гривні. Оскільки майнові позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 22, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 22.10.2024 № 0-1404- НОМЕР_2 (форма «Ф»).

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область, 54001; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1988 (Одна тисяча дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 74 копійки.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 25 березня 2025 року