Справа № 580/2047/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року справа № 580/2047/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алли Руденко,

за участю:

секретаря судового засідання Ірини Могили,

представника позивача Юрія Довбія(за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника Довбія Юрія Юрійовича до відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасувати постанов, вирішити питання про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 в особі представника Довбія Юрія Юрійовича з позовом до відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з позовом, у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 20.03.2025 просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо не зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 76840714 та щодо не зняття арешту з карткового рахунку для зарахування заробітної плати протиправною;

- зобов`язати відповідача винести постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП №76840714 у зв`язку з проходження боржником ОСОБА_1 військової служби за призовом та про скасування арешту рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , що використовується для зарахування заробітної плати;

- визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайвенко Людмили Миколаївни про арешт коштів боржника від 22.01.2025, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.02.2025, про розшук майна боржника від 18.02.2025, що були винесені у ВП № 76840714.

- зобов`язати відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Житомирська, 6, м. Сміла, код в ) надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) подання за формою згідно додатку №1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого із наступними змінами наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, на повернення помилково зарахованих до Державного бюджету грошових коштів у сумі 22 998 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто всім) гривень 35 копійок, стягнутих у ВП: № 76840714 з рахунку №74593406 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати (винагороди військовослужбовця)

Ухвалою від 03.03.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 18.03.2025.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на примусовому виконанні старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайвенко Л.М. перебуває виконавче провадження ВП №76840714 про стягнення з позивача на користь держави штрафу у сумі 34 000,00 грн згідно з постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №1171 від 03.10.2024, у межах якого накладено на арешт рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк», на який зараховується його грошове забезпечення військовослужбовця.

Позивач звернувся до відповідача із заявами від 06.02.2025, які були отримані відповідачем 07.02.2025, про зупинення виконавчого провадження та зняття арешту з його рахунку для зарахування грошового забезпечення військовослужбовця, відкритого в АТ КБ «Приватбанк».

З посиланням на ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» позивач зазначає, що виконавець не пізніше 11.02.2025 після отримання заяви про зупинення виконавчого провадження 07.02.2025 зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій у ВП №76840714, про що винести постанову.

Також відповідно до ст. 59 закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний був зняти арешт з рахунку позивача в АТ КБ «Приватбанк» як із спеціального рахунку, на який зараховується грошове забезпечення військовослужбовця.

Проте відповідач виконавче провадження не зупинив, арешт з рахунку не зняв, чим порушив обов`язки державного виконавця, передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість 18.02.2025 виніс постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи платника та про розшук майна боржника.

Також відповідач у період з 10.02.2025 по державний виконавець вчинив ряд виконавчих дій, зокрема, 19.02.2025 з карткового рахунку позивача АТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі примусово списані грошові кошти, що складають заробітну плату військовослужбовця у сумі 22 998,35 грн., всупереч тому, що 14.02.2025 державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату позивача у розмірі 20% доходів щомісяця , яку надіслав для виконання військовій частині НОМЕР_4 . Окрім цього 20.02.2025 до АТ КБ «Приватбанк» скеровано нову платіжну інструкцію №2698 на примусове списання коштів з карткового рахунку позивача, призначеного для зарахування заробітної плати військовослужбовця у сумі 36 382,92 грн.

Позивач вважає, що вказані дії та бездіяльність відповідача є протиправними, а стягнуті з його рахунку у банку грошові кошти у сумі 22 988,35 грн підлягають поверненню з Державного бюджету помилково або надміру зараховані у порядку, передбаченому Порядком повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів , затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Згідно з поясненнями, наданими до суду 20.03.2025, в ході проведення виконавчих дій з боржника було стягнуто 24 334,48 грн, з яких 319,05 грн перераховано в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження, 3400,00 грн перераховано в рахунок сплати виконавчого збору, 20 615,43 грн перераховано в рахунок сплати штрафу по виконанню постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 №1171 від 03.10.2024. Залишок боргу станом на 19.03.2025 становить 13 384,57 грн.

Ухвалою від 03.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у порядку, передбаченому ст. 287 КАС України, витребувані у відповідача матеріали виконавчого провадження.

Ухвалою від 18.03.2025 зобов`язано відповідача надати письмові пояснення та повторно витребувано копії матеріалів виконавчого провадження.

У судовому засіданні представник позивача Довбій Ю.Ю. позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, заяву про розгляд справи без його участі не надав, про причини неявки не повідомив.

Згідно ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи.

Відтак суд здійснює розгляд справи за відсутності позивача.

Протокольною ухвалою суду для оголошення судового рішення оголошена перерва до 11.00 год. 24.03.2025.

У судове засідання, призначене на 11,00 год. 24.03.2025, представники сторін не з`явились, тому технічний запис судового засідання не здійснювався.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_4 від 28.01.2025 №175 та копії військового квитка від 17.12.2024 позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією, яку він відбуває на патрульному катері «ПК-8» (типу «Маrk-V1») у військовій частині НОМЕР_4 з 28.11.2024.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.02.2025 №BFE9S1AES17N5885 ОСОБА_1 станом на 02.02.2025 має в АТ КБ «Приватбанк» картку, на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

21.01.2025 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайвенко Л.М. (далі державний виконавець) винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №76840714 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 34 000,00 грн згідно з постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №1171 від 03.10.2024.

22.01.2025 державним виконавцем винесена постанова ВП №76840714 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 319,05 грн.

22.01.2025 державним виконавцем винесена постанова ВП №76840714 про стягнення виконавчого збору у сумі 3400,00 грн.

22.01.2025 державним виконавцем винесена постанова ВП №76840714 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37 719,05 грн.

06.02.2025 позивач направив на адресу відповідача заяву про зупинення виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», до якої додав оригінал довідки форми 5 від 28.01.2025 №175 про перебування на військовій службі за мобілізацією.

Також 06.02.2025 позивач направив на адресу відповідача заяву про зняття арешту з рахунку, до якої додав копію довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.02.2025 №BFE9S1AES17N5885.

Направлення заяв від 06.02.2025 державному виконавцю підтверджується описом цінного листа від 06.02.2025.

14.02.2025 державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ВЧ НОМЕР_4 ; здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 37719,05 грн, у тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

Згідно скрин-шоту з програми (застосунку) АТ КБ «Приватбанк» по рахунку позивача:

06.02.2025 - стягнуто відповідно до виконавчого провадження 1 335,52 грн;

15.02.2025 зараховано заробітну плату, військова частина 22 998,35 грн;

19.02.2025 стягнуто відповідно до виконавчого провадження 22 998,35 грн.

18.02.2025 державним виконавцем винесена постанова ВП №76840714 про розшук майна боржника.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон №1404- VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, як виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VІІІ визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч.ч. 1, 5 ст. 26 Закону №1404-111 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення; виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей; у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 статті 5 Закону № 1404-VІІІ виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Отже зупинення вчинення виконавчих дій щодо боржника, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації є обов`язковим у двох випадках:

- якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе;

- на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за мобілізацією, яку він відбуває на патрульному катері «ПК-8» (типу «Маrk-V1») у військовій частині НОМЕР_4 з 28.11.2024, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_4 від 28.01.2025 №175 та копією військового квитка від 17.12.2024.

Під час проходження позивачем військової служби за призовом під час мобілізації старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Сміла Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайвенко Л.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження 21.01.2025 ВП №76840714 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у сумі 34 000,00 грн згідно з постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 №1171 від 03.10.2024.

У подальшому позивач звернувся до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження від 06.02.2025, у якій просив зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП№76840714 у зв`язку з тим, що перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, додавши до заяви оригінал довідки ф. 5 від 28.01.2025 №175 на підтвердження вказаної обставини.

Отже державний виконавець зобов`язаний був зупинити виконавче провадження у разі якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе.

Разом з цим доказів неможливості проведення виконавчих дій щодо позивача (боржника за виконавчим провадженням) позивач не надав, а відповідач не встановив, тому підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні ВП №76840714 відсутні.

Отже доводи позивача, що його перебування на військовій службі за призовом під час мобілізації є безумовною підставою для зупинення виконавчих дій не грунтуються на вимогах закону, а тому позовна вимога позивача про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця щодо зупинення вчинення виконавчих дій є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Щодо накладення арешту на рахунок позивача, відкритий у АТ КБ «Приватбанк», та звернення стягнення на грошове забезпечення суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі Інструкція №512/5).

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника передбачений ст. 48 Закону 1404-VІІІ.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову (ч. 1 ст. 48 Закону 1404-VІІІ).

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до пункту 1 частини другої статті 8 Закону України "Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. (ч. 2 ст. 48 Закону 1404-VІІІ).

Згідно ч. 4 ст. 48 Закону 1404-VІІІ на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках та електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відкритих після винесення постанови про накладення арешту

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем (ч. 5 ст. 48 Закону 1404-VІІІ).

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця (ч. 5 ст. 48 Закону 1404-VІІІ).

Стаття 56 Закону 1404-VІІІ передбачає, що: арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч. 1); арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника; постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2); арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі (ч. 3); копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення (ч. 4).

Відповідно до пункту 7 розділу VIII Інструкції, розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу другого частини першої статті 48 Закону.

Крім того, пункт 8 розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, або на електронні гроші, що зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку/електронного гаманця, на якому знаходяться кошти/електронні гроші, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти/електронні гроші на всіх рахунках/електронних гаманцях боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

При цьому частина перша та друга стаття 48 Закону № 1404-VIII чітко визначають порядок звернення стягнення на майно боржника та обмеження щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, у випадках визначених Законами, зазначеними у частині другій цієї статті, та на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

При цьому пунктами 3, 14, 21 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; 21) отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

Отже, зі змісту вищевказаних норм права слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахунках у відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Судом встановлено, що 22.01.2025 державним виконавцем винесена постанова ВП №76840714 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 37 719,05 грн.

Як зазначено у довідці АТ КБ «Приватбанк» від 02.02.2025 №BFE9S1AES17N5885 ОСОБА_1 станом на 02.02.2025 має в АТ КБ «Приватбанк» картку, на яку отримує зарплатні виплати. Також на вказану карту (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ).

Отже картковий рахунок позивача, на який зараховується заробітна плата, не передбачений ч. 2 ст. 48 Закону 1404-VІІІ як такий, на який заборонено накладати арешт.

Проте частиною другою статті 48 Закону № 1404-VIII встановлено невичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови).

Щодо заробітної плати позивача у сумі 22 998, 35 грн як коштів, на які може бути накладено арешт державним виконавцем, суд зазначає таке.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (стаття 43 Конституції України).

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону № 1404-VIII стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається: 1) у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, 2) відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, 3) у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається Законом № 1404-VIII та розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції, у відповідності до яких про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

При цьому у відповідності до пунктів 4, 8 та 9 розділу Х Інструкції контроль за правильним і своєчасним відрахуванням із заробітної плати та інших доходів боржника здійснюється виконавцем за власною ініціативою (пункт 4 розділу Х Інструкції), а за кожною постановою про стягнення підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, з якими боржник перебуває у трудових відносинах, щомісяця та після закінчення строку відповідних виплат або у разі звільнення працівника подається окремий звіт про здійснені відрахування та виплати за встановленою формою встановленою у додатку 9 до Інструкції. Звіт про здійснені відрахування та виплати долучається до матеріалів виконавчого провадження. Зазначений додаток № 9 передбачає період звіту, розмір нарахованої заробітної плати, розмір утриманих податків та інших обов`язкових платежів, відсоток стягнення та утриману суму на погашення боргу за виконавчим провадженням.

Таким чином, законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно частини першої статті 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону № 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Вказаний висновок зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 у справі №756/8815/20, згідно якого арешт може накладатись на кошти, а не на рахунок (абзац перший частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII), а обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки «кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом» (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII).

Судом встановлено, що арешт на рахунок позивача у АТ КБ Приватбанк» був накладений згідно постанови державного виконавця від 21.01.2025.

Після отримання відповідачем заяви позивача від 06.02.2025 та довідки форми 5 від 28.01.2025 №175 про перебування на військовій службі за мобілізацією і довідки АТ КБ «Приватбанк» від 02.02.2025 №BFE9S1AES17N5885 державним виконавцем винесена постанова від 14.02.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ВЧ НОМЕР_4 , якою зобов`язано ВЧ А0937здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 37719,05 грн, у тому числі виконавчий збір/основна винагорода приватного виконавця та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

За вказаних обставин накладення арешту на грошове забезпечення на рахунку позивача у АТ КБ «Приватбанк» та звернення стягнення на грошове забезпечення у сумі 22 998,35 грн які були зараховані на рахунок позивача 19.02.2025 є протиправним.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, які підтверджують статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Згідно пункту 1 частини 4 статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.04.2022 №756/8815/20 дійшла висновку, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Враховуючи зазначене суд дійшов висновку, що, отримавши від боржника позивача у справі, довідки, які підтверджують, що на його рахунок в АТ КБ «Приватбанк» зараховується грошове забезпечення позивача, державний виконавець зобов`язаний був зняти арешт на банківський рахунок позивача, тому його бездіяльній в цій частині є протиправною.

Отже позовна вимога про винести постанову про скасування арешту рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , що використовується для зарахування заробітної плати, підлягає задоволенню.

Щодо про визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайвенко Людмили Миколаївни про арешт коштів боржника від 22.01.2025, то матеріалами справи підтверджується, що на час винесення вказаної постанови у державного виконавця були відсутні відомості про те, що на банківський рахунок позивача зараховується його грошове забезпечення; окрім цього державний виконавець вказав обмеження щодо накладеного арешту, а саме: крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 .

Також суд бере до уваги, що на підставі постанови від 22.01.2025 був накладений арешт на кошти боржника позивача у справі у сумі 1 335,52 грн, які знаходились на його рахунку і були списані в рахунок погашення боргу, що позивачем не оскаржується. Тобто на рахунку позивача знаходились кошти інші, ніж заробітна плата.

Взявши до уваги вказані обставини суд дійшов висновку, що постанова про арешт коштів боржника від 22.01.2025 прийнята на законних підставах і скасуванню не підлягає.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 14.02.2025 та про розшук майна боржника від 18.02.2025, що були винесені у ВП № 76840714, то у разі відсутності у боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, відповідно до частини другої статті 68 Закону № 1404-VIII звертається стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Також згідно частини 5 статті 48 Закону 1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.

Враховуючи відсутність підстав для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №76840714, суд дійшов висновку, що примусове стягнення боргу має здійснюватись за рахунок заробітної плати позивача та його майна, а тому постанова про звернення стягнення на грошове забезпечення боржника від 14.02.2025 та постанова про розшук майна боржника від 18.02.2025 винесені на законних підставах і скасуванню не підлягають.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надати ОСОБА_1 подання за формою згідно додатку №1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого із наступними змінами наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, на повернення помилково зарахованих до Державного бюджету грошових коштів у сумі 22 998 (двадцять дві тисячі дев`ятсот дев`яносто всім) гривень 35 копійок, стягнутих у ВП: № 76840714 з рахунку №74593406 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати (винагороди військовослужбовця) суд зазначає таке.

Згідно частини 1 статті 45 Закону 1404-VІІІ розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Частинами першою, четвертою статті 47 Закону №1404-VIII встановлено, що грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця. Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Судом встановлено, що з боржника позивача у справі було стягнуто 24 334,48 грн, з яких 319,05 грн перераховано в рахунок сплати мінімальних витрат виконавчого провадження. 3 400 грн перераховано в оплату виконавчого збору та 20 615,43 грн перераховано в рахунок сплати штрафу згідно постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 №1171 від 03.10.2024.

Судом вище встановлено, що звернення стягнення з позивача грошового забезпечення у сумі 22 998,35 грн є безпідставним, а отже вказана сума є стягнутою помилково та підлягає поверненню позивачу.

Втім, процедура стягнення з органу державної виконавчої служби грошових коштів Законом №1404-VIII - прямо не передбачена.

Разом із цим, процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі по тексту - Порядок №787, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно із пунктом 2 Порядку №787, він визначає процедури: повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі); перерахування платежів, помилково або надміру зарахованих до відповідних бюджетів (крім коштів, зарахованих через єдиний рахунок), у рахунок сплати інших платежів незалежно від виду бюджету на відповідні бюджетні рахунки для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями); перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок.

У пункті 3 цього Порядку передбачено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників.

Пунктом 5 Порядку №787 визначено, що у разі повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДПС та органи Держмитслужби) орган, що контролює справляння надходжень бюджету, засобами системи Казначейства формує подання в електронній формі згідно з додатком 1 до цього Порядку та подає його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету, Казначейства.

Відтак, зазначеним Порядком №787 встановлено чіткий алгоритм дій щодо повернення таких платежів.

На підставі підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого діючою із змінами постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Державна казначейська службу України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, відкритого у Національному банку, зокрема: здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (абзац п`ятий).

Оскільки повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а таким органом у спірних правовідносинах є відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), то саме на відповідача покладено обов`язок щодо формування та надання до органів Державної казначейської служби подання про повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету.

Щодо суми помилково перерахованих грошових коштів, то до Державного бюджету України відповідачем зараховано 20 615, 43 грн, отже вказана сума підлягає поверненню як помилково зарахована.

За цих обставин наявні підстави для зобов`язання відповідача сформувати подання за формою згідно Додатку №1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, на повернення помилково зарахованого до Державного бюджету коштів у сумі 20 615 грн 43 коп. та подати його до відповідного головного управління Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету.

Щодо повернення решти суми, а саме: 2 382,92 грн (22 998,35 20 615,43 грн), стягнутої за рахунок заробітної плати позивача і зарахованої в рахунок стягнення виконавчого збору, то вона підлягає поверненню відповідачем.

Відповідно до ч. 1ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам. суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою від 03.03.2025 позивачу відстрочено сплату судового збору до винесення судового рішення у справі.

Позивачем заявлено шість позовних вимог немайнового характеру, з яких задоволено дві позовних вимоги.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою розмір судового збору складає 1 211,20 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Отже на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за дві позовних вимоги у сумі 2 422,40 грн.

На користь Державного бюджету підлягає стягненню з відповідача судовий збір за 4 позовних вимоги у сумі 4 844,80 грн

Керуючись ст. 9, 241-246, 255, 264, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаська область, 20700, ) щодо скасування арешту рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 , що використовується для зарахування заробітної плати.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаська область, 20700, ) винести постанову про скасування арешту рахунку № НОМЕР_1 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритого в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), що використовується для зарахування заробітної плати, у виконавчому провадженні ВП №76840714.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаська область, 20700, код ) сформувати подання за формою згідно додатку №1 до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого із наступними змінами наказом Мінфіну від 03.09.2013 №787, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182, на повернення помилково зарахованих до Державного бюджету грошових коштів у сумі 20 615 (двадцять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 43 копійки, стягнутих у ВП: № 76840714 з рахунку №74593406 (IBAN НОМЕР_2 ), відкритому в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 для зарахування заробітної плати (винагороди військовослужбовця), та надати його до органів Державного казначейства України для повернення помилково стягнутих грошових коштів.

Зобов`язати Відділ державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаська область, 20700, код ) повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) грошові кошти у сумі 2 382 (дві тисячі триста вісімдесят дві) гривні 92 копійки помилково стягнутого виконавчого збору.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Житомирська, 6, м. Сміла, Черкаська область, 20700, код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Алла РУДЕНКО