Справа № 320/39637/24
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року № 320/39637/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Лапія С.М.,

за участі: секретаря судового засідання - Скибун К.А.,

представників позивача Кирика В.В., Гладких О.В., Корнєвої В.Р.,

представника відповідача Долженка Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві за правилами загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ГУ ДПС у Київській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та зустрічним позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Головне управління ДПС у Київській області з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 212 313,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість у розмірі 212 313,00грн., яка виникла на підставі податкового повідомлення - рішення від 12.03.2024 № про застосування до відповідача штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ФОП ОСОБА_1 17.09.2024 до суду подано зустрічний позов, відповідно до якого він просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 12.03.2024 № про накладення штрафу у розмірі 212 313,00грн. та відмовити ГУ ДПС у Київській області в задоволенні первісного позову.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом у справі №320/39637/24 та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовані протиправністю прийняття податкового повідомлення - рішення від 12.03.2024 № про накладення штрафу у розмірі 212 313,00грн.

Головне управління ДПС у Київській області проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом заперечило з підстав правомірності прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Головним управлінням ДПС у Київській області на підставі наказу №258-п від 01.02.2024 про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 та направлень від 16.02.2024 №№1350/10-36-07-08, 1351/10-06-07-08 проведена фактична перевірка Магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами фактичної перевірки контролюючим органом складено акт від 22.02.2024 №11023/10/36/07/, яким встановлено: факт реалізації срібного підвісу 0,65гр. по ціні 136,00грн. без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій та фіскальний чек не видано (другий випадок); незастосування ПРРО та невидача фіскального чека 12.02.2024 при продажу 1,25гр. срібного підвісу по ціні 325,00грн., про що видано товарний чек №6328. Всього 22.02.2024 проведено розрахунків без застосування ПРРО на суму 250,00грн.

Також перевіркою встановлено, що облік товарних запасів за місцем їх реалізації не ведеться, а саме: на початку проведення перевірки не надано документи у паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), яка на момент перевірки знаходяться у місці продажу. Всього в магазині знаходиться необлікованого товару на загальну суму 211 613,00грн.

За результатами встановленого порушення контролюючим органом 12.03.2024 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким за порушення п. 1, п. 2, п. 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі п.п. 53.3.3 п. 54.3 ст. 53 ПК України та п. 1 ст. 17 та ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 212 313,00грн.

Вказане податкове повідомлення - рішення стало підставою для звернення Головного управління ДПС у Київській області до суду з первісним позовом про стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкової заборгованості, а останнього - з зустрічним позовом про його скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з п.п. 80.2.5. п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових .виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового і використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Пунктом 75.1.3 ст. 75 ПК України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що перед перевіркою продавець ОСОБА_2 було ознайомлено під підпис з направленнями від 16.02.2024 на перевірку, правом на недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки ФОП не скористався.

Під час перевірки встановлено факт реалізації продавцем ОСОБА_2 срібного підвісу 0,65гр. по ціні 136,00грн. без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій та фіскальний чек не видано.

Головним управлінням 22.02.2024 відносно продавця ОСОБА_2 складено протокол №491/10-36-07-08 про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 155-1 КУпАП.

В судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_2 пояснила, що на підставі вказаного протоколу до неї застосовано штраф, який вона оплатила. Вину свою визнала.

В частині незастосування ПРРО та невидачі фіскального чека, які відбулись 12.02.2024 при продажу 1, 25гр. срібного підвісу по ціні 325,00грн., про що видано товарний чек №6328, допитаний в судовому засіданні як свідок перевіряючий ОСОБА_3 повідомив, що ним було здійснено купівлю лише срібного підвісу 0,65гр. по ціні 136,00грн., а товар срібний підвіс 1, 25гр. по ціні 325, 00 грн ні ним, ні іншим перевіряючим ОСОБА_4 не придбавався.

Таким чином, під час розгляду даної справи сторони не змогли пояснити, ким було здійснено купівлю срібного підвісу 1,25 гр. по ціні 325,00 грн і коли.

Також перевіркою встановлено, що облік товарних запасів за місцем їх реалізації не ведеться, а саме: на початку проведення перевірки не надано документи у паперовій або електронній формі, що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), яка на момент перевірки знаходяться у місці продажу. Всього в магазині знаходиться необлікованого товару на загальну суму 211 613,00грн.

У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_2 пояснила, що облік товарних запасів під час перевірки надано не було, оскільки всі документи обліку (відповідні журнали, накладні від постачальника) перебувають за іншою адресою ведення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 . Перевіряючим було запропоновано оглянути внутрішній паперовий облік товарів, які перебувають в магазині, однак їх така інформація не зацікавила.

Представником ФОП ОСОБА_1 до матеріалів справи було надано копії Форми ведення обліку товарних запасів ФОП ОСОБА_1 , копії накладних від 10.06.2022 №б/н, копії переміщення запасів від 10.06.2022 №б/н, від 03.08.2022, 05.09.2022, від 18.09.2022 №32, від 30.11.2022 №б/н, №3 від 14.12.2022, №1 від 06.02.2023, №5 від 10.02.2023, копії поворотної накладної від 03.08.2022, від 07.12.2022, від 23.01.2023 та інші, які містяться в матеріалах справи.

Згідно з п. 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі по тексту - Порядок) облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

ФОП, яка здійснює діяльність у декількох місцях продажу (господарських об`єктах), веде облік товарних запасів також за кожним окремим місцем продажу (господарським об`єктом) на підставі первинних документів, які підтверджують отримання товарів такою ФОП або окремим місцем продажу (господарським об`єктом), та/або первинних документів на внутрішнє переміщення товарів між ФОП та його окремими місцями продажу (господарськими об`єктами). Первинні документи на внутрішнє переміщення товарів є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Отже, враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 здійснює діяльність в декількох місцях торгівлі (адреса: АДРЕСА_2 , та адреса: АДРЕСА_1 ), то ведення обліку товарних запасів він здійснює на підставі первинних документів про внутрішнє переміщення товару. Таким чином, знаходження в місці торгівлі накладних від постачальника не є обов`язковим за умови наявності документів на внутрішнє переміщення товару.

Таким чином, висновок контролюючого органу про відсутність обліку товарних запасів в місці торгівлі ФОП ОСОБА_1 не підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач за зустрічним позовом як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності податкового повідомлення - рішення від 12.03.2024 №, а тому останнє є протиправним та підлягає скасуванню.

Виходячи з викладеного, зустрічний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Згідно з підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України під податковим зобов`язанням розуміється сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України визначено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 31.1 ст. 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.

Згідно з п. 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до п. 59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з п. 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 статті 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 статті 41 ПК України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (пп. 20.1.34 п. 20.1. статті 20 ПК України)

Відповідно до п. 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини (п. 95.3 статті 95 ПК України).

У зв`язку із тим, що податкове повідомлення - рішення від 12.03.2024 № судом визнано протиправним та скасовано за зустрічними позовними вимогами ФОП ОСОБА_1 , первісний позов про стягнення з останнього податкового боргу, який виник на підставі вказаного податкового повідомлення - рішення задоволеним бути не може, а тому в його задоволенні має бути відмовлено.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Київській області до ФОП ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити.

Зустрічний позов ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 12.03.2024 №.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.