Справа № 133/2135/24
Суддя: Пєтухова Н. О.
Дата ухвалення: 2025-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

справа №133/2135/24

15.01.25 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі судді Пєтухової Н.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якому просить: - скасувати постанову серії ЕНА №2602095 від 14.07.2024 винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Мазяр Олегом Олеговичем, як незаконну, а провадження в справі закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення за керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки за ч. 5 ст. 121 КУпАП незаконна, необґрунтована та підлягає скасуванню.

Позивач зауважує, що порушень ПДР він не скоював, належних доказів на підтвердження вчинення такого порушення немає. Зупинився на вимогу працівника поліції, хоча ПДР не порушував, після зупинки ТЗ знаходився у автомобілі, надав посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, після чого поліцейський видав йому роздруковану на принтері постанову про накладення адміністративного стягнення. Фактично розгляд справи не проводився, правил користування ременем безпеки не порушував.

16.08.2024 ухвалою суду, прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представник відповідача Департамент патрульної поліції у відзиві вказує, що ознайомившись із змістом та вимогами позовної заяви, відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими. Зазначив, що під час патрулювання нарядом батальйону патрульної поліції було виявлено ТЗ водій якого під час руху не користувався засобами пасивної безпеки (ременем). У зв`язку з чим поліцейським було зупинено ТЗ та повідомлено про причину зупинку, водій на вимогу поліцейського пред`явив для перевірки документи передбачені ПДР, після чого рядовий поліції Мазяр О.О. оголосив про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст.121 КУпАП. Встановивши всі обставини, поліцейським, прийнято рішення про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Відео з портативного відеореєстратора із зафіксованим фактом вказаного правопорушення неможливо надати, у зв`язку із закінченням строків зберігання.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 14.07.2024 поліцейським 2 взводу2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Мазяр О.О. винесено постанову серії ЕНА № 2602095, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки 14.07.2024 о 09:43 год. в м. Козятин по вул. Склярова, водій керував транспортним засобом MAZDA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив п.2.3.в ПДР України.

Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Згідно з п. 2.3 «в» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Частиною 5 ст. 121 КУпАП (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ, поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Однак матеріали вказаної адміністративної справи не містять належних доказів, які підтверджують правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідачем не було надано жодних доказів, якими б підтверджувалася позиція ДПП.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, в порушення зазначених вище вимог законодавства щодо обов`язку доказування правомірності своїх дій з приводу складання постанови по справі про адміністративне правопорушення, не було надано суду достовірних доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, відеозапис на місці вчинення правопорушення під час його вчинення та розгляду справи, фотографії з місця вчинення правопорушення, покази свідків, тощо.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

При вирішенні справи суд виходить з того, що відповідачем не було надано жодних доказів, які б об`єктивно вказували на вину позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, тобто порушення ним п. 2.3 «в» ПДР України.

За таких обставин, суд дійшов до висновку про те, що постанова від ЕНА №2602095 від 14.07.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на вимоги ст. 139 КАС України судові витрати підлягають стягненню на корись позивача.

Частиною 1 ст. 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до приписів статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на його користь слід стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 605,60 грн. та документально підтверджені витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 КУпАП, ст. 77, 90, 227, 228, 241, 246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від ЕНА №2602095 від 14.07.2024, винесену поліцейським 2 взводу 2 роти 1 батальйону БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП рядовим поліції Мазяр Олегом Олеговичем щодо ОСОБА_1 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.121 КУпАП, щодо ОСОБА_1 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліціїна користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. та 2 000 (дві тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Наталя ПЄТУХОВА

15.01.25