Справа № 202/14176/24
Суддя: Дребот І. Я.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/202/18/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дребот І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Пономаренка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконними дії та скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконними дії та скасування постанови державного виконавця.

Позов обґрунтований тим, що позивач ознайомившись з матеріалами ЗВП та проаналізувавши два примірники одного й того самого виконавчого документу, що були скеровані судом на виконання до ДВС та на підставі яких було відкрито два виконавчі провадження, які були об`єднані в ЗВП. а саме: виконавче провадження № 76351537 про стягнення з позивача штрафу в розмірі 170 грн та ВП № 76352628 про стягнення з позивача 605,60 грн. судового збору прийшов висновку що старшим державним виконавцем Індустріального ВДВС при відкритті вказаних виконавчих проваджень було порушено норму п.п. 6, 10 ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження". Виконавчі листи не відповідають вимогам ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження" адже, в останніх відсутні ім`я та по-батькові судді, який виніс виконавчий документ, відсутній РНОКПП боржника та відсутній строк пред`явлення рішення до виконання. Також порушено ЗУ "Про захист персональних даних" щодо позивача державним виконавцем збирались та оброблялись персональна інформація без наявної на те згоди та правових підстав та без згоди позивача.

З огляду на викладене, просив суд визнати незаконними дії старшого державного виконавця з приводу відкриття та об`єднання виконавчих проваджень, визнати незаконним збір та обробку персональних даних та скасувати постанову про відкриття виконавчих проваджень та їх об`єднання.

У судове засідання позивач не з`явився, через підсистему "Електронний суд" надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, 18.02.2025 року через підсистему "Електронний суд" надав відзив на позовну заяву у якому зазначено, що виконавець зобов`язаний вжити передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення, з метою захисту інтересів стягувача може отримувати необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Також зазначив, що виконавчий документ відповідає вимогам ч. 4 ст. 4 ЗУ "Про виконавче провадження". Окрім цього, Будь-яких заяв від ОСОБА_1 або його представника про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню разом з постановою Дніпровського апеляційного суду до Індустріального ВДВС не надходило. Також, 18.02.2025 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

На виконанні в Індустріальному відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 76362444 до складу якого входить виконавче провадження № 76351537 з виконання постанови № 202/7453/24 виданої 03.10.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 170 грн та виконавче провадження № 76352628 з виконання постанови № 202/7453/24 виданої 03.10.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судового збору в розмірі 605,60 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду по справі № 202/7453/24 від 12.12.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.07.2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, скасовано.

Постановами старшого державного виконавця Індустріального ВДВС у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мартиновою Н.В. від 18.02.2024 року закінчено виконавчі провадження.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон№ 1404-VIII)виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VІІІ від 02.06.2016 державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Вимоги до виконавчого документу визначені статтею 4 Закону № 1404-VIII.

Зокрема, в пункті 3 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII вказано, що у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Абзац 2 пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII також визначає, що у виконавчому документі зазначаються реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Частинами першою та другою статті 12 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Враховуючи вимоги Закону України «Про виконавче провадження» суд не вбачає в діях відповідача порушень вимог вказаного закону, адже до виконання прийнято документ, який в розумінні ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, а зміст, як самої постанови так і виконавчого документу відповідає вимогам статей 3, 4, 24, 26 Закону України «Про виконавче провадження» та який пред`явлено в трьохмісячний строк.

Також, в матеріалах справи відсутні відомості, що позивач ОСОБА_1 звертався до державного виконавця із заявою про зупинення виконавчого провадження у зв`язку із оскарженням постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що останній повідомляв державного виконавця про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, що свідчить про небажання позивача в досудовому порядку врегулювати спір.

У зв`язку з вищевикладеним, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконними дії та скасування постанови державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 2, 3, 5, 7, 9, 77, 79, 90, 132, 134, 139, 241-246, 268, 269, 271, 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі, Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання незаконними дії та скасування постанови державного виконавця - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Я. Дребот