Справа № 400/12210/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
Рішенням від 04.03.2025 суд задовольнив адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач): визнав протиправними та скасував прийняті 15.12.2023 та 17.5.2024 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (далі Управління або відповідач) шість податкових повідомлень-рішень на загальну суму 619 617,55 грн.
Представник позивача 11.03.25 подала заяву, в якій просила постановити додаткове рішення про стягнення з Управління на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000 грн.
Доказами, що підтверджують факт понесення відповідних витрат, є:
ордер на надання правничої допомоги від 04.03.2024 серія ВЕ № 1112775;
договір про надання правничої допомоги від 01.03.2024;
додаткова угода від 02.12.2024 до договору про надання правничої допомоги;
акт приймання-передачі послуг № 1-ду, складений 07.03.2025.
Відповідно до цих доказів, складовими суми 20 000 грн є: підготовка та подача позовної заяви 10 000 грн, участь в судових засіданнях 4 000 грн (по 2 000 грн за 1 годину), підготовка та подача відповіді на відзив 4 000 грн (витрачений адвокатом час 2 години, визначена додатковою угодою вартість 2 000 грн за 1 годину), підготовка та подача заяв з процесуальних питань 2 000 грн (витрачений адвокатом час 4 години, визначена додатковою угодою вартість 500 грн).
Управління подало «Заперечення на заяву про стягнення правничої допомоги», в яких, зокрема, вказало, що «… спір не потребував значних затрат часу, а підготовка цієї справи до розгляду у суді не вимагала значного обсягу юридичної та технічної роботи. Крім того, Єдиний державний реєстр судових рішень містить велику кількість судових рішень щодо справ у аналогічних правовідносинах, що не потребує значного часу на опрацювання нормативно-правових актів, пошуку в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вивчення практики в аналогічній категорії справ … формування правової позиції у справі, надання усних консультації клієнту щодо правового захисту його інтересів у справі, аналіз судової практики щодо вирішення аналогічних справ та підготовка клієнту правового висновку стосовно способів правового захисту у справі, збирання доказів, подання заяв по суті справи фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки процесуального документу, а тому не є такими, що належать до стягнення … враховуючи конкретні обставини даної справи, яка не є складною, суті виконаних послуг, вважаємо, що заявлена до стягнення сума … є необґрунтованою, не відповідає реальності таких витрат, розумності їхнього розміру … стягнення х відповідача становить надмірний тягар для останнього … розмір витрат не є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), із реальним часом витраченим адвокатом та із обсягом наданих адвокатом послуг (виконаних робіт) …».
З урахуванням наведеного Управління просило відмовити ОСОБА_1 , у задоволенні заяви.
При прийнятті додаткового рішення суд виходив з такого.
По-перше, у заяві та у відповідних доказах не йдеться про вивчення практики, формування правової позиції у справі, надання усних консультацій клієнту, аналіз судової практики, збирання доказів тощо.
По-друге, відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (частина восьма статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Факт зловживання позивачем чи його представником процесуальними правами не встановлений, підстави для висновку про те, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача, відсутні, тому суд визнав необґрунтованим прохання Управління відмовити у задоволенні заяви, тобто у покладенні судових витрат на позивача.
По-третє, Управління вказало на непропорційність витрат, при цьому не зазначило, яка сума, на його думку, є пропорційною. Суд, за певних обставин, може зменшити розмір витрат на правничу допомогу які підлягають розподілу між сторонами, але це не передбачає зменшення розміру витрат до « 0» грн.
Відповідно до частин першої та другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (пункт 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною четвертою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Суд встановив, що адвокат надала саме ті послуги, про які вказано у договорі (додатковій угоді); вартість цих послуг чітко визначена договором (додатковою угодою); факт підготовки та подання адміністративного позову, відповіді на відзив, участі адвоката у судових засіданнях підтверджений матеріалами справи.
Суд оцінив належність, допустимість, достовірність та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності і дійшов висновку про те, що витрати на правничу допомогу адвоката, пов`язану зі справою, в сумі 20 000 грн є доведеними.
У частинах п`ятої сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, є правом (не обов`язком) суду, що може бути реалізовано за умови, якщо інша сторона доведе неспівмірність цих витрат.
Управління неспівмірність витрат (невідповідність розміру витрат критеріям, наведеним у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України) не довело.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані такі витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвело до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд врахував, що понесені позивачем витрати пов`язані з розглядом справи, а їхній розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
Представник позивача не вчинила будь-яких дій (не допустила бездіяльності), що могли призвести до затягування справи та, відповідно, до збільшення розміру витрат.
На підставі викладеного суд дійшов висновку про те, що судові витрати в сумі 20 000 грн підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.
Керуючись статями 132-134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна