Справа № 340/1560/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

24 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1560/25

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Савонюк М.Я., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання недійсним та скасування наказу, визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить суд:

- визнати недійсним та скасувати Наказ ГУ ДПС у Кіровоградській області від 31.10.2023 року №1276-п Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 року за №0000/797/2404;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 року за №0000/800/2404;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 року за №0000/808/2404;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 року за №0000/802/2404;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 року за №0000/795/2404;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 23.01.2024 року за №0000/804/2404.

Ухвалою суду від 14.03.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було залишено без руху.

Запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: доказів сплати суми судового збору у розмірі 14534,40 грн (оригінал платіжного документа) в межах даної справи; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.

19.03.2025 представник позивача подала до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду на виконання вимог ухвали 14.03.2025. Доказів сплати суми судового збору у розмірі 14534,40 грн в межах даної справи представником позивача не подано.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку звернення до адміністративного суду зазначає, що про існування оскаржуваних наказу та податкових повідомлень-рішень позивач дізнався при отриманні позовної заяви від ГУ ДПС у Кіровоградській області про стягнення податкового боргу. Представник позивача також зазначила, що після 24.02.2022, внаслідок нападу російської федерації на Україну ФОП ОСОБА_1 фактично припинив свою діяльність, оскільки більшість працівників разом з родинами вимушені були покинути країну та поїхати за кордон, в результаті чого позивачем було переведено бухгалтерію, відділ кадрів, технічний відділ та відділ кадрів в режим дистанційної роботи. Вказана обставина ускладнила збір і підготовку матеріалів позову, а підготовка документів для подачі адміністративного позову потребувала фізичної присутності бухгалтера в офісі. Також представник позивача зазначила, що між адвокатським бюро Яни Галкіної та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №09-09/24 від 09.04.2024, проте підготовка документів зайняла тривалий час через зупинку господарської діяльності позивача та відсутності коштів у останнього. Після отримання необхідних документів адвокатом, останній захворіла та в подальшому отримала інвалідність. Вказані обставини унеможливили подання адвокатом адміністративного позову у встановлені строки. Окрім того, представник позивача, із посиланням на практику Європейського суду з прав людини, зазначила, що в умовах воєнного стану та з урахуванням вказаних обставин, за духом права у суду є всі підстави для поновлення строку.

Інших підстав для поновлення строку звернення до суду представником позивача не зазначено.

Надаючи правову оцінку та досліджуючи поважність зазначених позивачем причин пропуску строку на звернення до суду в межах аргументів наведених у заяві, суд зазначає наступне.

26.11.2020 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду ухвалив постанову у справі №500/2486/19, у якій зазначив, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду. Абзац перший цієї норми презюмує право платника податків використати судовий порядок оскарження відповідного рішення контролюючого органу та встановлює момент виникнення права на відповідне оскарження - з моменту отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу. Також він передбачає, що при реалізації такого права необхідно враховувати строки давності, установлені статтею 102 ПК України.

Виходячи з наведених вище мотивів, Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого норма пункту 56.18 статті 56 ПК України не визначає процесуального строку звернення до суду і, відповідно, не є спеціальною щодо норми пункту 56.19 статті 56 ПК України. Водночас, норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Таким чином, незважаючи на те, що правовий висновок, викладений у вищевказаній постанові, безпосередньо стосується застосування пункту 56.19 статті 56 ПК України при вирішенні питання дотримання строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень після проведення процедури адміністративного оскарження, Верховний Суд у складі судової палати також більш широко виклав і новий підхід у тлумаченні пунктів 56.18 статті 56 і 102.1 статті 102 ПК України як норм, які не визначають процесуального строку звернення до суду в податкових правовідносинах, що мало бути враховано у подальшому правозастосуванні при вирішенні аналогічних питань. Цей висновок фактично мав універсальний характер.

У розвиток зазначеного правового підходу у постанові від 27.01.2022 у справі №160/11673/20 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював правовий висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Судова палата вважає, що такий висновок не суперечить пункту 56.18 статті 56 ПК України, який закріплює право на звернення до суду з позовом у будь-який момент після отримання такого рішення, але при реалізації цього права має враховуватися строк давності.

Так, позивач, зокрема, не погоджується з податковими повідомленнями рішеннями, які прийняті податковим органом 23.01.2024 та наказом про призначення перевірки, який датований 31.10.2023.

Суд зазначає, що перебіг строку звернення до суду з позовними вимогами стосовно наказу від 31.10.2023 №1276-п розпочався з 01.11.2023 і сплинув 01.05.2024, а щодо податкових повідомлень-рішень №0000/797/2404, №0000/800/2404, за №0000/808/2404, №0000/802/2404, №0000/795/2404, №0000/804/2404 від 23.01.2024 - розпочався 24.01.2024, а сплинув 24.07.2024.

Між тим, з даною позовною заявою позивач звернувся лише 10.03.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду за захистом своїх прав.

З матеріалів справи слідує, що позивачем було допущено посадових осіб відповідача до проведення планової документальної виїзної перевірки, яка проводилась у період з 09.06.2016 по 31.12.2022, тому суд дійшов висновку, що про існування спірного наказу йому мало бути достеменно відомо з дати початку такої перевірки.

Крім цього, до позовної заяви позивачем долучено копії рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №161 з поміткою «залиш. Пош. Пов. 25.01.2024» та від 11.12.2023 (номер нерозбірливо) з поміткою «к. 415 акт», з яких вбачається, що Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області направлялися позивачу листи за його податковою адресою.

Відповідно до п. 42.2 ст.42 Податкового України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 42.5 ст.42 Податкового України у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Так, ураховуючи викладені положення Податкового кодексу України, суд доходить висновку, що документи, які надсилалися ГУ ДПС у Кіровоградській області позивачу, вважаються належним чином врученими.

Крім цього, при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Щодо доводів про поважність пропуску строку звернення до суду через хворобу уповноваженого представника, суд зазначає, що юридична необізнаність не може визнаватися тією непереборною обставиною, явищем чи фактором, що завадили позивачу з дотриманням установлених законом строків звернутися до суду з позовом. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.02.2021 у справі № 540/2097/18.

Труднощі в пошуку кваліфікованого спеціаліста для оформлення позовної заяви належним чином не є об`єктивними та непереборними обставинами, які перешкоджають оскаржити рішення суб`єкта владних повноважень в судовому порядку в межах встановленого законодавством строку звернення до суду. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.08.2018 у справі № 826/4213/18.

Суд вважає, що позивач у зв`язку з захворюванням свого представника не був позбавлений можливості звернутися особисто з відповідною позовною заявою або укласти договір про надання професійної правничої допомоги з іншим адвокатом та, як наслідок, здійснити реалізацію своїх прав та обов`язків, з дотриманням вимог КАС України.

Аналогічна правова позиція міститься а постанові Верховного Суду від 27.04.2023 року у справі №160/14919/22.

Стосовно посилання представника позивача на введення воєнного стану у період порушення прав позивача та у період звернення до суду, необхідно зазначити наступне.

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Обставина введення на території України воєнного стану могла унеможливити дотримання такого строку позивачем за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Проте таких доказів позивачем надано не було.

Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в рамках справи № 640/20314/20 (постанова від 02.12.2021), досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу про необхідність надати суду заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності причин та додати відповідні докази.

Однак, у заяві про поновлення строку звернення до суду представник позивача не надала жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навела поважних обставин, які не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, позаяк в кожному окремому випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Позивачем не наведено об`єктивних обставин, які б не дозволяли йому звернутися до суду у визначений законодавством строк, а твердження, на які представник позивача посилається у своїй заяві від 19.03.2025, не можуть вважатись поважними для поновлення такого строку.

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частиною другою статті 123 КАС України, передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Оскільки судом не встановлено підстав для поновлення строку звернення до суду, позовну заяву необхідно повернути позивачу.

Крім цього, позивачем не виконано ухвалу суду від 14.03.2024 про надання доказів сплати суми судового збору у розмірі 14534,40 грн (оригінал платіжного документа) в межах даної справи, що є самостійною підставою для повернення позовної заяви згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 КАС України.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

Суддя вважає необхідним роз`яснити позивачу, що відповідно до частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 123, 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання недійсним та скасування наказу, визнання недійсними та скасування податкових повідомлень-рішень, - повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складений 24 березня 2025 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК