Справа № 340/7651/24
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/7651/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Савонюка М.Я., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України (надалі - відповідач), у якому просить:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ЄДРПОУ НОМЕР_2 - протиправною щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 , грошових коштів;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України ЄДРПОУ НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 наступне: грошове забезпечення за період його служби з 28.06.2024 по 09.07.2024; компенсацію за 1 добу відпустки за 2023 рік; грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 та 2024, як такому, що безперервно перебував на лікуванні, реабілітації та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, пов`язаною із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль) з 25.12.2023; одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023; одноразову грошову допомогу на підставі Наказу Міноборони №260 (звільнення із військової служби за станом здоров`я в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби); додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із захворюванням (каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини за 122 дні за період з 25.12.2023 по 01.04.2024 та 29.04.2024 по 20.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 26.04.2023 по 10.07.2024 проходив військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . З 19.10.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, де отримав травму, яка переросла в захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини.

Вказує, що 25.12.2023 військовою частиною НОМЕР_1 , був направлений на лікування (оперативне втручання) до КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» в м. Кропивницький Кіровоградської області. У наступному, 08.06.2024 постановою військово лікарської комісії ЦВЛК ЗСУ був визнаний непридатним до військової служби, захворювання «ТАК» пов`язане із захистом Батьківщини. 09.07.2024 звільнений зі служби відповідно до пункту «а» статті 64 графи II розладу хвороб (за станом здоров`я) та 10.07.2024 знятий з продовольчого забезпечення військової частини.

Зазначає, що 31.07.2024 міжрайонною МСЕК №2 м. Кропивницький його було визнано особою із інвалідністю 2 групи, інвалідність (каліцтво) пов`язане із захистом Батьківщини, та встановлено 65% втрати працездатності.

Вважає, що відповідачем протиправно при звільненні з військової служби йому не було виплачено грошове забезпечення за період з 28.06.2024 по 09.07.2024 в сумі 8383,72 грн; компенсацію за 1 добу відпустки, грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 та 2024, як такому, що безперервно перебував на лікуванні, реабілітації та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, пов`язаною із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль) з 25.12.2023; одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2023 у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023; одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби); додаткову винагороду у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини за 122 дні перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці на лікування внаслідок отриманого захворювання під час Захисту Батьківщини, як особі, що отримала каліцтво, яке пов`язане із захистом Батьківщини).

З метою досудового врегулювання спору 26.09.2024 ним через ІНФОРМАЦІЯ_1 було подано вимогу до відповідача про сплату недоотриманих коштів, за результатами розгляду якої 24.10.2024 отримав відмову.

Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та з цих підстав просить позов задовольнити.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог.

Вказує, що грошове забезпечення за період служби з 28.06.2024 по 09.07.2024 позивачу було виплачено у повному обсязі. Також, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.07.2024 №193 йому була виплачена грошова компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік.

Зазначає, що допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки позивачу не виплачувалась, оскільки ним відповідного рапорту про таку виплату під час служби подано не було.

Звертає увагу, що згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №1422, КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» м. Кропивницький позивач проходив лікування у період із 25.12.2023 по 15.01.2024 з поставленим діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузії МХД L1-S1 з больовим вертеброгенним, правобічним корінцевими синдромами, стадія загострення. Нестабільний спондіололістез L5 хребця, у зв`язку із цим, дане захворювання не підпадає під випадки для виплати, додаткової винагороди згідно постанови Кабінету міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28.02.2022 №168 (далі постанова №168). У подальшому позивач з 06.02.2024 по 12.02.2024 був направлений для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби у Збройних Силах України у військовий госпіталь (військова частина НОМЕР_3 ) військово-медичного клінічного центру Східного регіону, а з 09.02.2024 по 09.03.2024 - у відпустку для лікування у зв`язку із хворобою до АДРЕСА_1 .

Також, наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 10.03.2024 №70 позивача визнано таким, що під час відпустки для лікування у зв`язку із хворобою був госпіталізований на стаціонарне лікування у комунальне некомерційне підприємство Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький з 07.03.2024, а наказом від 12.03.2024 №72 - увільнений від займаних посад і з 12.03.2024 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні.

Вказує, що ОСОБА_1 прибув і приступив до виконання службових обов`язків з 02.04.2024. У подальшому з 08.04.2024 по 13.04.2024 вважався таким, що вибув у Національний військово-медичний клінічний центр Головний військовий клінічний госпіталь м. Київ для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеня придатності до військової служби у Збройних Силах України. З 29.04.2024 по 21.05.2024 вважався таким, що вибув у комунальне некомерційне підприємство Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький.

З урахуванням наведеного та з посиланням на абзац 4 пункту 12 постанови №168 наголошує на відсутності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди за періоди з 09.02.2024 по 07.03.2024, з 07.03.2024 по 02.04.2024, з 03.04.2024 по 07.04.2024, з 08.04.2024 по 14.04.2024, з 15.04.2024 по 28.04.2024, з 23.05.2024 по 09.07.2024.

Звертає увагу на пропуск позивачем строку звернення до суду.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Позивач надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Додатково вказує, що звертався до відповідача із рапортами про виплату йому грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань та одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Позивачем разом із позовною заявою подані клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом та витребування доказів по справі.

Будь-яких інших клопотань від учасників справи до суду не надходило.

03.12.2024 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду та поновлено такий строк. Відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у порядку письмового провадження). Відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №119 від 26.04.2023 ОСОБА_1 з 26.04.2023 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважався таким, що з 26.04.2023 прийняв справи та посаду водія інженерно-саперного взводу 4 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Цим же наказом передбачено виплату йому щомісячної премії за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 534% від посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (а.с. 86).

У період з 22.08.2023 по 06.10.2023 згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №238 від 21.08.2023 та №275 від 27.09.2023 позивач перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 (а.с. 87, 88).

18.10.2023 позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №297 від 17.10.2023 вибув з пункту постійної дислокації АДРЕСА_1 до району виконання бойових завдань АДРЕСА_1 , куди прибув 19.10.2023 (а.с. 90, 91).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №317 від 06.11.2023 позивач вважався таким, що вибув у щорічну основну відпустку строком на 10 календарних днів з 07.11.2023 по 17.11.2023 (а.с. 92).

З 25.12.2023 позивач на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №367 від 24.12.2023 вибув з військової частини у комунальне некомерційне підприємство Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький (а.с. 94).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №1422 форми №027/о Комунального некомерційного підприємства Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький ОСОБА_1 з 25.12.2023 по 15.01.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, протрузії МХД L1-S1 з больовим вертеброгенним, правобічним корінцевими синдромами, стадія загострення. Нестабільний спондіололістез L5 хребця. Операція 27.12.2023 (а.с. 21).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №36 від 05.02.2024 ОСОБА_1 вважався таким, що 05.02.2024 виписаний з комунального некомерційного підприємства Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький та направлений для проходження військово-лікарської комісії з метою визначення ступеню придатності до військової служби у Збройних Силах України у військовий госпіталь (військова частина НОМЕР_3 ) військово-медичного клінічного центру Східного регіону терміном на 7 (сім) діб з 06.02.2024 по 12.02.2024 (а.с. 96).

З 09.02.2024 по 09.03.2024 позивач вважався таким, що після проходження військово-лікарської комісії, вибув у відпустку для лікування у зв`язку із хворобою до м. Кропивницький (а.с. 97).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №70 від 10.03.2024 позивач вважався таким, що під час відпустки для лікування у зв`язку із хворобою був госпіталізований на стаціонарне лікування у комунальне некомерційне підприємство Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький з 07.03.2024 (а.с. 98).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №337 форми №027/о Комунального некомерційного підприємства Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький ОСОБА_1 з 07.03.2024 по 18.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: остеохондроз попереково-крижового відділу хребта, нестабільний спонділолістез L5 хребця, поперекова-крижова L5, S1 радікулопатія, стадія тривалого загострення, часто рецидивуючий перебіг з вираженим больовим, вертеброгенним, правобічним корінцевим синдромами. Операція 27.12.2023. Нестабільність конструкції з порушенням функції хребта. Операція 08.03.2024 (а.с. 24).

ОСОБА_1 прибув з лікувального закладу до військової частини і приступив до виконання службових обов`язків з 02.04.2024 (а.с. 100).

З 08.04.2024 по 14.04.2024 позивач проходив у Національному військово-медичному клінічному центрі Головний військовий клінічний госпіталь м. Київ військово-лікарську комісію з метою визначення ступеня придатності до військової служби (а.с. 101, 102).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №121 від 28.04.2024 позивач з 29.04.2024 по 21.05.2024 перебував у комунальному некомерційному підприємстві Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький (а.с. 103, 104).

Відповідно до Свідоцтва про хворобу 9949С, затвердженого постановою ЦВЛК Збройних Сил України від 08.06.2024, позивачу поставлено діагноз: поширений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз усіх відділів хреб та спондилоартроз грудного та поперекового відділів хребта, унковетебральний остеоартроз шийного відділу хребта, фіксований Ііст. С-подібний сколіоз грудного відділу хребта, спонди- лолістез L5-S1 хребців І ст., клиноподібна деформація тіл Тh8,Тh10, Тhl 1 хребців ІІ ст., ускла днений множинними міжхребцевими протрузіями та екструзіями з вираженим больовим, реф лекторним м`язево-тонічним компресійним синдромом, форамінальним стенозом та стенозом отебрального каналу, ліковано стабілізуючим транспедикулярним металоспондилодезом L4-L5-S1 хребців (08.03.2024), ускладнено переломом та міграцією металоконструкції, лікова ного стабілізуючим транспедикулярним металоспондилодезом L4-L5-S1 із заміною S1 гвинтів (08.03.2024) з наявністю металоконструкції вираженим больовим синдромом при значному порушенні функцій. М19.0 Деформуючий остеоартроз правого колінного суглобу І ст. з вог нищами кістоподібної перебудови в медіальному виростку великогомілкової кістки з больо вим синдромом при незначному порушенні функцій. М54.1 Хронічний дискогенний попере ково-крижовий радикуліт з переважним ураженням L4-L5, L5-S1 корінців ліворуч, лікований повторними оперативними втручаннями (27.12.2023 - стабілізуючий транспедикулярний металоспонділодез L4-L5-S1 хребців, встановлення системи транспедикулярної фіксації фірми UMR (металоконструкція); 08.03.2024 стабілізуючий транспедикулярнии металоспонділодез L4-L5-S1 хребців, встановлення системи транспедикулярної фіксації фірми UMR (металокон струкція) із заміною 81 гвинтів), затяжний перебіг, стадія нестійкої ремісії зі стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, при помірному порушенні функції. М54.8 Вергеброгенна цервікоторакалгія, стадія нестійкої ремісії.

Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю тощо. Захворювання, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. На підставі статті 6-а графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку (а.с. 31-32).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №193 від 09.07.2024 позивача, який перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 02.07.2024 №201-РС з військової служби у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців), з 09.07.2024 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , знято з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення в пункті постійної дислокації зі сніданку 10.07.2024 та видано відповідні атестати.

Згідно вказаного наказу вислуга років ОСОБА_1 у Збройних Силах України станом на 09.07.2024 становить: календарна - 01 рік 04 місяці 21 день; пільгова - 00 років 00 місяців 00 днів; загальна - 01 рік 04 місяці 21 день. Вказано здійснити позивачу такі виплати: щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 523 % від посадового окладу, щомісячну надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% від посадового окладу, окладу за військове звання та вислугу років за період з 01.06.2024 по 27.06.2024, грошове забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у зв`язку з перебуванням у розпорядженні понад 2 (два) місяці за період з 28.06.2024 по 30.06.2024 та з 01.07.2024 по 09.07.2024. Також встановлено, що щорічна основна відпустка за 2023 рік використана позивачем терміном 10 (десять) діб. Щорічна основна відпустка за 2024 рік не використовувалась. Наказано відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити грошову компенсацію за 15 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік, виплатити грошову компенсацію за 30 діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік (а.с. 105).

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААГ №397711 ОСОБА_1 з 22.07.2024 по 01.08.2025 встановлено другу групу інвалідності (загальне захворювання), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 33).

Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №122324 позивачу визначено 65% втрати працездатності (а.с. 34).

Згідно грошового атестату ОСОБА_1 № НОМЕР_5 від 09.07.2024, йому було виплачено такі види грошового забезпечення до 09.07.2024: оклад за військовим званням у сумі 153,87 грн, надбавка за вислугу років 38,46 грн, компенсація відпустки 42594,03 грн, одноразова грошова допомога в разі звільнення з військової служби 13861,11 грн (а.с. 42).

02.08.2024 представник позивача адвокат Наталія Погоріла, звернулася до відповідача із адвокатським запитом вих.№4 про надання інформації та документів щодо нарахування та виплату позивача грошового забезпечення (а.с. 46-48).

Листом від 26.08.2024 №27097 відповідач повідомив представника позивача про те, що грошове забезпечення було виплачене ОСОБА_1 у повному обсязі у відповідності до діючих нормативно-правових актів (а.с. 49-50).

26.09.2024 позивач направив відповідачу досудову вимогу, у якій просив виплатити йому грошове забезпечення за період служби з 01.07.2024 по 09.07.2024, в сумі 6287,80 грн; різницю в грошовому забезпеченні за червень 2024 року, в сумі 1907,28 грн; компенсацію за 1 добу відпустки за 2023 рік; грошову допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023-2024 роки; одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023; одноразову грошову допомогу в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби); компенсацію за продовольство за час перебування на лікуванні з 25.12.2023 по 05.02.2024, з 08.03.2024 по 01.04.2024, з 29.04.2024 по 20.05.2024 та у відпустці на лікування з 08.02.2024 по 07.03.2024; провести індексацію грошового забезпечення за весь період служби з 18.03.2023 по 09.07.2024; виплатити середній заробіток за весь час затримки виплат грошового забезпечення, додаткової винагороди, компенсації за невикористану відпустку, допомоги на вирішення соціально побутових питань, індексації, одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, одноразової грошової допомоги, компенсації за не отримане речове майно та продовльство, компенсації на лікування та індексації по день фактичного розрахунку при звільнені з 09.07.2024; додаткову винагороду у зв`язку із захворюванням пов`язаним із захистом Батьківщини за 122 дні перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці на лікування внаслідок отриманого захворювання під час Захисту Батьківщини в розмірі 400430,09 грн; компенсацію за все не до отримане в період служби речове майно; компенсацію понесених витрат на лікування у КНП «Обласна клінічна травматологічна лікарня» з 25.12.2023 до 05.02.2024, з 07.03.2024 до 01.04.2024, з 29.04.2024 до 20.05.2024 в сумі - 98 748,50 грн; здійснити перерахунок розміру компенсації за невикористані відпустки з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, додаткової винагороди, допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги на вирішення соціально побутових питань та індексації (а.с. 51-55).

Листом від 15.10.2024 №1269/4213 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивачу, що виплата грошового забезпечення за період з 28.06.2024 по 09.07.2024 була здійснена відповідно до наказу командира військової частини №182 від 28.06.2024 в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років у зв`язку з його перебуванням у розпорядженні понад два місяці. Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2023 році та 2024 році не виплачувалась у зв`язку з відсутністю відповідних звернень. З цих же підстав не було виплачено і допомогу на оздоровлення за 2023 рік. При цьому допомога на оздоровлення за 2024 рік виплачена у повному обсязі. Також, враховуючи, що позивач проходив військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, йому відповідно до пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 «Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби» було виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 4% місячного забезпечення за 16 повних календарних місяців служби, але не менше 25% місячного грошового забезпечення. Підстави для виплати одноразової грошової допомоги у розмірі 50% були відсутні. Виплата додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн відповідно до постанови №168 за період лікування позивачу не виплачувалась у зв`язку з відсутністю наказу про поранення, контузію, каліцтва (а.с. 56).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Закону України №2011-XII від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Отже, з набранням чинності Постановою №704 змінено розміри грошового забезпечення військовослужбовців.

Станом на час прийняття Постанови №704 пунктами 2 та 4 було визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Додатки 1, 12, 13, 14 до постанови №704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №481 (далі - Постанова №481), яка набрала чинності з 20.05.2023, змінено пункт 4 Постанови №704, в зв`язку з чим з цієї дати норма права має наступну редакцію: установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Отже, Постановою №481 визначено обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент розгляду цієї справи Постанова №481 нечинною не визнавалася.

Стосовно позовних вимог щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення за період його служби з 28.06.2024 по 09.07.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 2 розділу I Порядку №260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Згідно з пунктом 8 розділу І вказаного Порядку грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий.

Згідно матеріалів справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.03.2024 №72 позивача відповідно до підпункту 15 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України з 12.03.2024 увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини з 12.03.2024 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні.

Пунктом 1 Розділу XXVIII Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), зарахованим у розпорядження відповідних командирів або звільненим від посад, виплачується в розмірі грошового забезпечення, яке військовослужбовці отримували за займаними посадами до зарахування в розпорядження, але не більше ніж два місяці. Час перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, тимчасового виконання обов`язків (але не більше ніж два місяці) за вакантною посадою, перебування під вартою (цілодобовим домашнім арештом) виключається із загального періоду перебування в розпорядженні.

Пунктом 5 Розділу XXVIII Порядку №260 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовцям після перебування у розпорядженні понад два місяці виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, за винятком випадків продовження строків виплати за рішенням Міністра оборони України.

Згідно виписки №337 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 з 07.03.2024 по 18.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у комунальному некомерційному підприємстві Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький.

Виписними епікризами із медичної карти стаціонарного хворого КНП Обласна клінічна травматологічна лікарня м. Кропивницький №395 та №636 підтверджується, що позивач з 18.03.2024 по 01.04.2024 та з 29.04.2024 по 21.05.2024 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 25, 26).

Тобто, з 02.04.2024 по 28.04.2024 та з 22.05.2024 по 09.07.2024 позивач не перебував на лікуванні та у відпустках, а перебував у розпорядженні.

Згідно матеріалів справи позивачу до 27.06.2024 грошове забезпечення виплачувалось у повному розмірі. Розмір та складові таких нарахувань по 27.06.2024 включно позивачем не оспорюються. Водночас, з 28.06.2024 у зв`язку з тим, що позивач почав перебувати у розпорядженні понад два місяці грошове забезпечення йому було виплачене розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (25%) відповідно до вимог пунктів 1, 5 Розділу XXVIII Порядку №260.

Відтак, доводи позивача щодо недоплати йому грошового забезпечення за період з 28.06.2024 по 09.07.2024 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Що стосується компенсації за 1 добу відпустки за 2023 рік, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 3 розділу XXXI Порядку №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

При цьому грошове забезпечення за період наданої відпустки або розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення обчислюється з такого розрахунку:

тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 10 до 15 календарних років, - 2,9 календарних дня;

тим, які мають вислугу від 15 до 20 календарних років, - 3,3 календарних дня;

тим, які мають вислугу 20 і більше календарних років, - 3,8 календарних дня.

Одержана в результаті обчислення тривалість відпустки округлюється в бік збільшення до повного дня.

Аналіз положень пунктом 3 Розділу XXXI Порядку №260 у взаємозв`язку із нормами статті 10-1 Закону №2011-XII в контексті спірних правовідносин дає підстави для висновку, що у рік звільнення військовослужбовцям, звільненим з військової служби, зокрема у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Проте, іншим військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, за їх бажанням, виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, які визначаються пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, а також за дні відпустки за минулі роки.

При цьому, розмір грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки у рік звільнення, військовослужбовцям, які звільняються з військової служби, за їх бажанням обчислюється з урахуванням вислуги років, зокрема, тим, які мають вислугу до 10 календарних років, - 2,5 календарних дня за кожен повний місяць служби у році звільнення.

Спірним (оспорюваним) у цій справі є право позивача на виплату грошової компенсації за один день невикористаної щорічної відпустки за 2023 рік при звільненні з військової служби. Не здійснивши таку грошову компенсацію на момент виключення зі списків особового складу, відповідач керувався тієї обставиною, що компенсації підлягає 15 календарних днів, натомість позивач вважає, що 16.

Як вбачається з військового квитка позивач серія НОМЕР_6 у період з 18.02.2023 по 25.04.2023 він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_7 (а.с. 15-17).

У наступному, наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 з 26.04.2023 зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважався таким, що з 26.04.2023 прийняв справи та посаду водія інженерно-саперного взводу 4 штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Отже, у 2023 році позивач фактично перебував на військовій службі з 18.02.2023 по 31.12.2023, тобто 10 повних місяців, а тому мав право на 25 днів основної відпустки за наявності вислуги до 10 календарних років.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №317 від 06.11.2023 ОСОБА_1 була надана щорічна основна відпустка тривалістю 10 календарних дні з 07.11.2023 по 17.11.2023 з урахуванням однієї доби на проїзд (а.с. 92). При цьому, згідно наказу №329 від 18.11.2023 позивач прибув у військову частину зі щорічної відпустки та приступив до виконання службових обов`язків з 18.11.2023 (а.с. 93).

Таким чином, позивачем не було використано 15 днів основної щорічної відпустки за 2023 рік.

Відповідач здійснив нарахування та виплату грошової компенсації за всі 15 невикористані дні щорічної основної відпустки за 2023 рік. Отже, суд робить висновок щодо відсутності у позивача права на отримання грошової компенсації за 1 день невикористаної відпустки у 2023 році, у тому у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

Щодо виплати грошової допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення за 2023 та 2024 роки, як такому, що безперервно перебував на лікуванні, реабілітації та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, пов`язаною із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль) з 25.12.2023, суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу XXIV Порядку №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 7 розділу XXIV Порядку №260).

Згідно із пунктом 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за відповідності військовослужбовця визначеним окремим дорученням Міністра оборони України у 2023 та 2024 роках умовам.

Окремими дорученнями Міністра оборони України №2683/з від 01.02.2023 встановлено, що у 2023 році матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується у розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності підстав, які прописані в п. 6 даного окремого доручення.

Пунктом 6 Окремого доручення визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Пунктом 6 Окремого доручення Міністра оборони України №183/уд від 16.01.2024 визначено, що матеріальну допомогу для вирішення соціальнопобутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця, його дружини (чоловіка), дітей та батьків військовослужбовця;

поранення (контузії, травми, каліцтва) військовослужбовця, пов`язаного із захистом Батьківщини, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія); захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується один раз у 2024 році за однією з вищезазначених підстав внаслідок події, яка настала у 2024 році або у 2023 році, та за умови, що право на отримання зазначеної допомоги не було реалізовано у рік настання події (крім підстав зазначених в абзацах четвертому та дев`ятому цього пункту).

Суд зазначає, що позивач не надав та матеріали справи не містять доказів його звернення до відповідача із відповідною заявою (рапортом) про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань безпосередньо під час проходження військової служби у 2023 та 2024 роках. При цьому, відповідач заперечує наявність звернень позивача з цього приводу.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 даної статті).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що як позивач, так і відповідач повинні довести обставини, на яких ґрунтуються їх вимоги і заперечення. Встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності не позбавляє необхідності доведення позивачем в ході судового розгляду справи заявлених ним підстав позову.

Крім того, у випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 13.02.2024 у справі 420/23351/21.

Відтак, враховуючи відсутність належних та достовірних доказів звернення позивача із рапортом про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки, суд доходить висновку про відсутність протиправної бездіяльності з боку відповідача та, відповідно, відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, суд зазначає таке.

Пунктами 1, 2, 6 розділу XXIII Порядку №260 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Отже, з наведених норм законодавства слідує, що військовослужбовець має право на отримання грошової допомоги для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення, яка у випадку невиплати її протягом року (незалежно від вибуття у щорічну основну відпустку), виплачується на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини. Така допомога надається незалежно від подання чи неподання рапорту військовослужбовцем.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач у 2023 році використав частину щорічної основної відпустки тривалістю 10 днів, однак грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік не отримував. При цьому відповідачем не заперечується, що грошова допомога на оздоровлення ОСОБА_1 у 2023 році не виплачувалася.

Та обставина, що позивач при звільненні з військової служби не звертався до відповідача із заявами чи рапортами щодо виплати грошового забезпечення не позбавляє позивача права оскаржити нарахування та виплату належних до виплати при звільненні сум в судовому порядку.

За встановлених обставин, суд доходить висновку, що не нарахування та невиплата позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік, є протиправною.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити одноразову грошову допомогу на підставі Порядку №260 (звільнення із військової служби за станом здоров`я в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний календарний рік служби), суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 1 розділу ХХХІІ Порядку №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XII (у редакції на дату виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах:

50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби:

за станом здоров`я;

за власним бажанням під час дії воєнного стану (для військовослужбовців із числа іноземців та осіб без громадянства, які проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України, розвідувальному органі Міністерства оборони України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України);

які уклали контракт на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та вислужили не менше 24 місяців військової служби за контрактом, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду;

у зв`язку із закінченням особливого періоду або оголошенням демобілізації та небажанням продовжувати військову службу за новим контрактом військовослужбовцями, які проходили військову службу за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абзацом другим частини третьої статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

у зв`язку із звільненням з полону.

Водночас, абзацом 24 підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону №2011-XI передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Питання нарахування та виплати військовослужбовцям які призвані під час мобілізації одноразової грошової допомоги при звільненні врегульовано Порядком та умовами виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 №460 "Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби" (далі - Порядок №460, у редакції на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Порядку №460 військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Позивач призваний на військову службу під час мобілізації (позивачем вказаний факт не оспорюється) та Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №193 від 09.07.2024 позивача з 09.07.2024 виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

У вказаному наказі передбачена виплата позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 4 % за повних 16 календарних місяців служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця № НОМЕР_8 позивачу нарахована та виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у розмірі 13861,11 грн (а.с. 110).

Таким чином, при звільненні позивача військовослужбовця, який проходив військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період відповідач керувався виключно вимогами чинного законодавства, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині.

Щодо виплати додаткової винагороди відповідно до постанови №168 у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із захворюванням (каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини за 122 дні за період з 25.12.2023 по 01.04.2024 та 29.04.2024 по 20.05.2024, суд зазначає наступне.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову №168.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Постанови №168 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно із пунктом 1-1 Постанови №168 на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6 - 12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Пунктом 1-2 Постанови №168 передбачено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з пунктом 2 Розділу XXXIV Порядку №260 на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" виплачується, зокрема, в таких розмірах: 100000 гривень - тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам), та виконують бойові (спеціальні) завдання (у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах): під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно (у тому числі тим, що визначені в абзаці чотирнадцятому цього пункту); у районах ведення воєнних (бойових) дій з виявлення повітряних цілей противника; із здійснення польотів в повітряному просторі областей України, на територіях яких ведуться воєнні (бойові) дії; з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) ракетних військ і артилерії, підрозділу (засобу) протиповітряної оборони; на території противника (у тому числі на території між позиціями військ противника та своїх військ, тимчасово окупованих (захоплених) противником територіях); з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника; з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту; кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії (поза межами внутрішніх акваторій портів, пунктів базування, місць тимчасового базування); у районах ведення воєнних (бойових) дій медичному персоналу медичних частин та підрозділів (медичних підрозділів підсилення); з відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; у районах ведення воєнних (бойових) дій з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням згідно з бойовими розпорядженнями;

Згідно з пунктом 3 Розділу XXXIV Порядку №260 райони ведення воєнних (бойових) дій, склад діючих угруповань військ (сил) сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України та склад резерву Головнокомандувача Збройних Сил України сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.

Підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань (п. 4 розділу XXXIV Порядку №260).

Відповідно до пунктів 11-13 Розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які: загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), у тому числі за місяць початку військової служби; захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення), - за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності; у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями закладів охорони здоров`я (установ) під час надання рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікарняному закладі охорони здоров`я (у тому числі закордонному) одночасно надаються медичні висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення та виплати винагороди у розмірі 100000 гривень за час цієї відпустки.

У постановах від 11.04.2024 у справі №340/5387/22 та від 05.09.2024 у справі №340/5390/22 Верховний Суд указав, що додаткова винагорода до 100000,00 грн на місяць виплачується військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їхнього здійснення.

Також у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, яка видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, що обов`язково містить:

військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини;

інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вноситься на підставі медичного висновку спеціаліста;

обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва);

підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дії, бойового донесення, тощо).

На підставі вищевказаного Верховний Суд виснував, що додаткова винагорода у розмірі 100000,00 грн виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.

Під час розгляду справи судом встановлено, що у межах спірних правовідносин відсутні як довідка про отримання ОСОБА_1 поранення (травми, контузії, каліцтва), за формою, наведеною у додатку 5 Положення №402, так і наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про отримання позивачем поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують. Розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) у межах спірних правовідносин не проводилось.

Відсутність означених документів (довідки про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), наказу командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують), які є визначальними у алгоритмі нарахування та виплати на підставі пункту 1 Постанови №168 додаткової винагороди, свідчить про відсутність підстав для отримання позивачем додаткової винагороди, збільшеної до 100000,00 грн в розрахунку на місяць, за час перебування на стаціонарному лікуванні з 25.12.2023 по 01.04.2024 та 29.04.2024 по 20.05.2024, а тому у задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплаті ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік у розмірі місячного грошового забезпечення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 березня 2024 року.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_3 ) .

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 Збройних сил України (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК