Справа № 380/2393/25
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2393/25
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

25 березня 2025 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого - судді Карп`як О.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Приватного підприємства "ТТТ ЗАХІД" до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, Львівської міської ради про зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Приватне підприємство "ТТТ ЗАХІД" (далі - позивач) звернулося до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, Львівської міської ради (далі відповідач) із адміністративним позовом, у якому просить (мовою оригіналу):

"1) Зобов`язати Департамент архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради переоформити паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (реєстраційний № ТС-2018-0329-3) на новий строк за ініціативою підприємства, викладеної у зверненні (заяві) від 07 жовтня 2024 (до цього у нерозглянутих по суті зверненнях від 16 грудня 2019 та 03 січня 2020), шляхом продовження паспорту прив`язки тимчасової споруди (реєстраційний № ТС-2018- 0329-3) з 01 січня 2020 до 01 січня 2030 (зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки № ТС-2018-0329-3 Департаментом архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради в день його надання підприємством) на підставах і за формою передбаченими пунктами 2.17-2.19 та додатком 1 Порядку (затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011за № 1330/20068), і у відповідності до висновку Касаційного адміністративного суду Верховного Суду викладеного у постанові від 16.01.2020 у справі № 712/5885/17; а також одночасно з цим визнати протиправними та нечинними наступні нормативно-правові і організаційно розпорядчі акти органів місцевого самоврядування м. Львів (створеної ними робочої групи) застосовані до нашого підприємства в правовідносинах, що склалися щодо належної йому на праві приватної власності тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, які (акти) і спричинили порушення права підприємства мирно володіти тимчасовою спорудою на підставі її продовженого (переоформленого) паспорту прив`язки у відповідності до Порядку (затвердженому Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068) та створили передумови для подальшого прийняття органами місцевого самоврядування в м. Львів рішення про демонтаж цієї тимчасової споруди й протиправної бездіяльності відносно продовження (переоформлення) її паспорту прив`язки на новий строк (всупереч статтям 28, 38 закону «Про регулювання містобудівної діяльності», висновкам Касаційного адміністративного суду Верховного Суду викладеним у постановах від 16.01.2020 у справі № 712/5885/17, від 07.10.2019 у справі №705/6569/16-а, від 03.03.2021 у справі 501/112/14-а):

- ухвалу Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015;

- пункти 5.2 (в частині рекомендації не розміщення у тимчасових спорудах закладів для проведення лотерей), 6, 7, 8 ухвали Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019;

- пункт 36 (Розділ II), пункт 8 (підрозділ 3.1, розділ VIII) Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради згідно з додатком затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1081 від 08.07.2021;

- пункт 7 ухвали Львівської міської ради № 2679 від 06.12.2022;

- пункт 4 ухвали Львівської міської ради № 5833 від 19.12.2024;

- рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 1040 від 06.08.2024;

- рішення робочої групи від 12.12.2023 стосовно ПП «ТТТ Захід»;

якщо вищевказані ухвали Львівської міської ради (відповідні норми положень та порядків ними затверджених) не буде визнано протиправними та нечинними судом, то вищевказану вимогу про зобов`язання Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради переоформити паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності (реєстраційний № ТС-2018- 0329-3) на новий строк за ініціативою підприємства задовольнити наступним чином, в тому числі виходячи і з норм визначених в таких ухвалах міської ради, положеннях і порядках ними затверджених:

зобов`язати Департамент архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, через управління архітектури яке не є юридичною особою та знаходиться в його підпорядкуванні як структурний підрозділ, підготувати проект ухвали про погодження на включення тимчасової споруди (паспорт прив`язки реєстраційний №ТС-2018-0329-3) до переліку тимчасових споруд, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019, продовження терміну дії її паспорту прив`язки (реєстраційний № ТС-2018-0329-3) з 01 січня 2020 до 01 січня 2030 та укладення договору оренди конструктивних елементів благоустрою для продовження розміщення вказаної споруди на підставі її паспорту прив`язки з 01 січня 2020 до 01 січня 2030;

зобов`язати Львівську міську раду включити тимчасову споруду (паспорт прив`язки реєстраційний № ТС-2018-0329-3) до переліку тимчасових споруд, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019, проголосувавши більшістю за вказаний проект ухвали про включення тимчасової споруди (паспорт прив`язки реєстраційний № ТС-2018-0329-3) до переліку тимчасових споруд, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019, продовження терміну дії її паспорту прив`язки (реєстраційний № ТС-2018-0329-3) з 01 січня 2020 до 01 січня 2030 та укладення договору оренди конструктивних елементів благоустрою для продовження розміщення вказаної споруди на підставі її паспорту прив`язки з 01 січня 2020 до 01 січня 2030 (проект ухвали попередньо підготований Департаментом архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, через управління архітектури яке не є юридичною особою та знаходиться в його підпорядкуванні як структурний підрозділ);

зобов`язати Департамент архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради (управління архітектури яке не є юридичною особою та знаходиться в його підпорядкуванні як структурний підрозділ) переоформити паспорт прив`язки реєстраційний № ТС-2018-0329-3 тимчасової споруди на новий строк з 01 січня 2020 до 01 січня 2030 після прийняття Львівською міською радою ухвали про включення тимчасової споруди (паспорт прив`язки реєстраційний № ТС-2018-0329-3) до переліку тимчасових споруд, затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 6107 від 26.12.2019, продовження терміну дії її паспорту прив`язки (реєстраційний № ТС-2018-0329-3) з 01 січня 2020 до 01 січня 2030 та укладення договору оренди конструктивних елементів благоустрою для продовження розміщення вказаної споруди на підставі її паспорту прив`язки з 01 січня 2020 до 01 січня 2030.

Ухвалою від 24.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження у адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 26 березня 2025 року.

24.03.2025 року на адресу суду представником позивача подано заяву про забезпечення позову в якій просить суд:

- Зупинити дію рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1040 від 06 серпня 2024 з одночасною забороною виконавчому комітету Львівської міської ради, районній адміністрації Залізничного району міста Львів, комунальному підприємству «Адміністративно-технічне управління», іншим залученим вказаними суб`єктами особам, в тому числі службовим та посадовим особам зазначених суб`єктів, вчиняти будь-які дії спрямовані на демонтаж тимчасової споруди ПП «ТТ Захід»: його організацію, проектування, підготовку, погодження, безпосереднє здійснення;

- Зупинити дію ухвали Львівської міської ради № 4526 від 23.04.2015;

- Зупинити дію пунктів 5.2 (в частині рекомендації не розміщення у тимчасових спорудах закладів для проведення лотерей), 6, 7, 8 ухвали Львівської міської ради 6107 від 26.12.2019;

- Зупинити дію пункту 36 (Розділ II), пункту 8 (підрозділ 3.1, розділ VIII) Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради згідно з додатком затвердженого ухвалою Львівської міської ради № 1081 від 08.07.2021;

- Зупинити дію пункту 36 (Розділ II), пункту 8 (підрозділ 3.1, розділ VIII) ухвали Львівської міської ради № 1081 від 08.07.2021;

- Зупинити дію пункту 7 ухвали Львівської міської ради № 2679 від 06.12.2022;

- Зупинити дію пункту 4 ухвали Львівської міської ради № 5833 від 19.12.2024;

- Зупинити рішення робочої групи від 12.12.2023 стосовно ПП «ТТТ Захід».

частини тимчасової споруди яку неможливо повністю демонтувати; по цій причині її (споруди) частина необхідно залишиться на місці після її часткового демонтажу, як єдино можливого виду демонтажу, так як ця споруда є зблокованою з іншими спорудами ряду тимчасових споруд через спільні стіни та фундаменти які вона має з ними див. підрозділ H Розділу IV позовної заяви внаслідок чого вона не може бути повністю знесена (демонтована) окремо від інших споруд ряду: рішення про демонтаж яких не приймалося.

щодо конфіскації частини тимчасової споруди яка необхідно лишиться після демонтажу та/або знесення (демонтажу) самочинно збудованого об`єкту (тимчасової споруди); яким наша споруда є в розумінні органів місцевого самоврядування в місті Львів по причині закінчення строку дії її паспорту прив`язки та його не продовження останніми без одночасного надання аргументованої відмови в такому продовженні.

права на підприємницьку діяльність незаборонену закону, в т. ч. в тимчасовій споруді, права приватної власності на тимчасову споруду та забезпечення його захисту державою при умовах рівності усіх суб`єктів права власності та господарювання перед законом.

провадити будь-яку підприємницьку діяльність не заборонену законом в тимчасовій споруді належній підприємству на праві приватної власності та мирно володіти, користуватися та розпоряджатися нею як об`єктом власності.

в тому що правові засади і гарантії підприємницької діяльності визначаються законом, як і те, що забезпечення захисту економічної конкуренції здійснюється державою, а неправомірне обмеження конкуренції не допускається в умовах коли органи місцевого самоврядування діють в межах встановлених Конституцією та законами України.

Заявник обгрунтовує необхідність застосування заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії індивідуального акту (рішення про демонтаж тимчасової споруди) разом з забороною відповідачу та іншим особам вчиняти дії спрямовані на здійснення демонтажу тимчасової споруди, а також зупинення дії інших нормативно-правових актів які спричинили і зумовили як прийняття індивідуального акту який оскаржується (рішення про демонтаж тимчасової споруди), так і протиправні дії та бездіяльність, що передували його (індивідуальному акту) прийняттю, обґрунтовується тим, що: невжиття таких заходів може призвести до незаконного знесення (демонтажу) тимчасової споруди до вирішення спору по суті в позасудовому порядку не передбаченому для цього законом, що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду та/або ефективний захист і поновлення порушеного чи оспорюваного права підприємства на мирне володіння тимчасовою спорудою розміщеною на підставі паспорту її прив`язки, оформленого в порядку передбаченому законом, за захистом якого (права) заявник звертався з тим щоб отримати паспорт прив`язки тимчасової споруди і уникнути її (споруди) незаконного демонтажу.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

В силу вимог частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини другої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову повинні обиратися з урахуванням дотримання балансу між правами та інтересами позивача, за захистом яких він звернувся, та наслідками впливу таких заходів на права та свободи заінтересованих осіб.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд (суддя) повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з таким клопотанням, позовним вимогам.

Крім того, суд бере до уваги, що згідно з Рекомендацією №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Аналізуючи приписи викладених вище норм законодавства, суд зазначає, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Одночасно заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 КАС України.

Отже, під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відтак, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач не вказав, як саме невжиття запропонованих ними заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення цього права.

Після вирішення спору у справі, що розглядається, на користь заявників (якщо для цього будуть доведені відповідні підстави) позивач зможе безперешкодно продовжити свою діяльність, а в разі завдання йому шкоди оскарженими рішеннями відповідача та її доведення, просити про відшкодування такої у встановленому законом порядку, що, однак, перебуває за межами предмету спору в цій справі.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, зазначеними у постановах від 20.03.2019 у справі №826/14951/18, від 30.09.2021 у справі №160/7358/21 та у справах №640/23179/19, №460/549/20, №826/16216/18, за змістом яких підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та інше й у разі оскарження відповідного акту суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом шкоди.

Суд звертає увагу, що рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 грудня 2020 року у справі №140/8457/20 та від 31 січня 2023 року у справі №140/6021/22, від 28 вересня 2023 року у справі №120/9931/22, від 23 листопада 2023 року у справі №140/13016/23, від 08 лютого 2024 року у справі №160/19014/23.

Щодо посилань позивача на наявність ознак очевидної протиправності оскаржуваних рішень, як на підставу для вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

З урахуванням зазначеного, беручи до уваги відсутність обставин крайньої необхідності та підстав, з якими наведені вище норми КАС України пов`язують можливість забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись статтями 150-157,243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в :

У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у справі за позовом Приватного підприємства "ТТТ ЗАХІД" до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Департаменту архітектури та просторового розвитку Львівської міської ради, Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішень - відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна