Справа № 420/2090/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2090/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 21 січня 2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 40/в від 22.11.2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги Позивачки ( ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )) - члену сім`ї (дружині) померлого ОСОБА_2 внаслідок смерті військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити члену сім`ї (дружині) ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю - ОСОБА_2 відповідно до статей 16, 16-2, 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, що відповідає 500-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного 2023 року;

- стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, 6, м. Київ, ).

Позиція позивача обґрунтовується наступним

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 18 квітня 2023 року між громадянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець 1 стрілецького відділення 5 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 проходив військову службу в Збройних Силах України з 09.09.2022 року. З 02 жовтня 2023 військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебував у щорічній основній відпустці у себе вдома за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . 20.10.2023 року близько 11:30 годин, за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп військовослужбовця ОСОБА_2 . Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 137 від 21.10.2023 причиною смерті солдата ОСОБА_3 є малокров`я органів, хронічна виразка шлунку з кровотечею. 19 червня 2024 року громадянкою ОСОБА_1 , яка є вдовою військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 , на виконання вимог п. 20 постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто було подано заяву з відповідними додатками до неї, про вирішення питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця. В подальшому, документи ОСОБА_1 , надійшли до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України з ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (за вх. від 16.08.2024 року № 41520/огд) та відправлені на перевірку до Центральної військоволікарської комісії (далі ЦВЛК).

26 грудня 2024, через мережу Укрпошти, було отримано відповідь Міністерства оборони України за № 220/13/9890 від 02.12.2024 року в особі Головного управління соціальної підтримки, до якого додано витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум за № 40/в від 22.11.2024 року. У відповідності до змісту витягу з протоколу «...Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: 16. Дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Відповідно до акту проведення спеціального розслідування військової частини НОМЕР_3 від 29.11.2023 року смерть ОСОБА_2 настала за місцем мешкання військовослужбовця. Згідно з висновком експерта Одеською обласного бюро судово-медичної експертизи від 12.07.2023 № 1810 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,17%о. Причиною смерті ОСОБА_2 стала хронічна виразка шлунку з кровотечею. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння...».

Позивачка не погоджується із рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 40/в від 22.11.2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачці - члену сім`ї (дружині) померлого ОСОБА_2 внаслідок смерті військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання, звернулась до суду з даним позовом.

Позиція Міністерства оборони України обґрунтовується наступним

Вимоги, викладені в позовній заяві ОСОБА_1 , Міністерство оборони України не визнає в повному обсязі, як такі, що є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, зазначаючи, що 22.11.2024 року розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі комісія Міноборони) дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформленої протоколом № 40/ в (пункт 16) дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Відповідно до акту проведення спеціального розслідування військової частини НОМЕР_3 від 29.11.2023 року смерть ОСОБА_2 настала за місцем мешкання військовослужбовця. Згідно з висновком експерта Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 12.07.2023 року № 1810 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,17 %. Причиною смерті ОСОБА_2 стала хронічна виразка шлунку з кровотечею. Далі у витягу з протоколу вказано, що згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон) призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння. Вказані правові підстави для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги є законними. Згідно зі статтею 16-4 Закону призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги. Тому Комісія Міноборони дійшла висновку про відсутність правових підстав для призначення одноразової грошової допомоги.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року позов залишено без руху та надати позивачу 5-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали.

Заявою від 28 січня 2025 року позивач усунула недоліки позову, зокрема, надала до суду квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

26 лютого 2025 року від Міністерства оборони України до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/17771/25), який було направлено позивачу в порядку передбаченому ч.3 ст162 КАС України.

27 лютого 2025 року від позивачки до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/17969/25).

Станом на 25 березня 2025 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалася позиція позивача, перевіривши її доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

18 квітня 2023 року між громадянкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрілець 1 стрілецького відділення 5 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 проходив військову службу в Збройних Силах України з 09.09.2022 року.

З 02 жовтня 2023 року військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 перебував у щорічній основній відпустці у себе вдома за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

20.10.2023 року близько 11:30 годин, за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп військовослужбовця ОСОБА_2 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 137/137 від 15.11.2023 року складені підсумки: смерть ОСОБА_2 перебуває в прямому причинному зв`язку з захворюванням травної системи у вигляді хронічної виразки шлунку, що ускладнилося розвитком кровотечі про що свідчать наступні морфологічні дані та дані гістологічною дослідження наявність темно-червоних згортків та рідкої крові у порожнині шлунку, наявність виразкового дефекту вцілоричній частині шлунку (в ділянці малої кривизни) округлої форми, діаметром 1.7 см з піднятими, ущільненими краями, прикритий згортком крові, в центрі якого відкривається кровоносна судина, стінка якої не спадається. наявність рідкої, темно-червоної крові у тонкому та товстому кишківнику. набряк головного мозку і легень. Безпосередньою причиною смерті стало малокров`я внутрішніх органів.

При судово-токсикологічному дослідженні крові під трупа ОСОБА_2 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,17 ‰. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати алкогольному сп`яніння середнього ступеню 3(2.3). При зовнішньому та внутрішньому дослідженні група ушкоджень не виявлено.

Згідно довідки про причину смерті до лікарського свідоцтва про смерть № 137 від 21.10.2023 року (п. 4) причиною смерті солдата ОСОБА_3 є хронічна виразка шлунку з кровотечею.

19 червня 2024 року громадянкою ОСОБА_1 , яка є вдовою військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_2 , на виконання вимог п. 20 постанови КМУ № 975 від 25.12.2013 року, до ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто було подано заяву з відповідними додатками до неї, про вирішення питання щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю військовослужбовця.

В подальшому, документи ОСОБА_1 , надійшли до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України з ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (за вх. від 16.08.2024 року № 41520/огд) та відправлені на перевірку до Центральної військово лікарської комісії (далі ЦВЛК).

22.11.2024 року розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (далі комісія Міноборони) дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, оформленої протоколом № 40/в від 22.11.2024 року (пункт 16) дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

У відповідності до змісту витягу з протоколу № 40/в від 22.11.2024 року «...Розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги: 16. Дружині та дочці померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, солдата ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Відповідно до акту проведення спеціального розслідування військової частини НОМЕР_3 від 29.11.2023 смерть ОСОБА_2 настала за місцем мешкання військовослужбовця. Згідно з висновком експерта Одеською обласного бюро судово-медичної експертизи від 12.07.2023 № 1810 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 2,17%о. Причиною смерті ОСОБА_2 стала хронічна виразка шлунку з кровотечею. Згідно зі статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення дій у стані алкогольного сп`яніння...».

Позивачка не погоджується із рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 40/в від 22.11.2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачці - члену сім`ї (дружині) померлого ОСОБА_2 внаслідок смерті військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання, звернулась до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон України від 25.03.1992 року №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ст.41 Закону України від 25.03.1992 року №2232-XII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 року №2011-XII.

Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону №2011-XII передбачено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 16 Закону України № 2011-XII (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (підп. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII).

За пунктами 9, 10 ст. 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

За приписами ст. 16-4 Закону № 2011-XII призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Визначальним та достатнім для встановлення права на виплату ОГД є не ступінь тяжкості ушкодження здоров`я, а рішення органу МСЕК про наявність такого ушкодження (яке викликало втрату працездатності або встановлення групи інвалідності).

За підп. 1 п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно зі п. 19 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У частині шостій статі 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно із частиною 9 цієї статті порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 Порядку № 975 визначено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

- заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

- завірену копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Зміст положень пункту 11 Порядку №975 дає підстави дійти висновку, що питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника.

У пункті 12 Порядку № 975 зазначено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно із пунктом 13 цього Порядку, керівник уповноваженого органу подає у 15- денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» та з метою приведення нормативно-правових актів Міністерства оборони України у відповідність до чинного законодавства, Міністерство оборони України наказом від 14.08.2014 № 530 затвердило Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей (Положення №530).

Порядок оформлення документів для виплати компенсаційних сум та одноразової грошової допомоги визначений у розділі ІV Положення № 530.

За приписами пункту 4.7 Положення № 530, документи на одержання одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності особам, звільненим з військової служби (зборів, резерву), оформляє та подає в Департамент фінансів Міністерства оборони України обласний військовий комісар за місцем проживання цих осіб.

У разі настання інвалідності подаються такі документи: висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю, який визнаний особою з інвалідністю (додаток 13); заява про виплату одноразової грошової допомоги (додаток 12); копія довідки МСЕК про встановлення групи та причинного зв`язку інвалідності; копії свідоцтва про хворобу, постанови чи довідки відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв`язку захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва); витяг з наказу командира військової частини про виключення зі списків особового складу частини (для військовослужбовців строкової військової служби - копія військового квитка); копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я, по батькові та місце реєстрації; копія документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копія сторінки паспорта з такою відміткою); копії довідки про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або копія акта про нещасний випадок (архівної довідки про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)), або інші документи про причини та обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), зазначені в абзаці першому пункту 21.8 глави 21 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, зокрема про те, що травма (поранення, контузія, каліцтво) не пов`язана з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, - у разі встановлення інвалідності внаслідок отриманого поранення, травми, контузії або каліцтва.

За зверненням особи за призначенням одноразової грошової допомоги, уповноважений орган оформляє та подає до Департаменту фінансів Міністерства оборони України затверджений пунктом 11 Порядку № 975 перелік документів для призначення такої допомоги.

Своєю чергою, розпорядник бюджетних коштів в особі Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум на підставі зазначених документів приймає одне, із визначених пунктом 13 Порядку № 975, рішень (про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що спірна одноразова грошова допомога виплачується не тільки у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби чи в період її проходження, а й у разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, при відмові в призначенні допомоги з підстав навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства, слід встановити причинно-наслідковий зв`язок, зокрема, що смерть (загибель) військовослужбовця настала внаслідок навмисного (усвідомленого) само ушкодження, що має підтверджуватись відповідними документами.

Як вбачається зі змісту акту спеціального розслідування, в останньому не відображено та не зазначено, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства.

У відповідності висновків змісту акту спеціального розслідування «...Причиною смерті солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є захворювання травної системи у вигляді хронічної виразки шлунку, що ускладнилося розвитком кровотечі, безпосередньою причиною смерті стало малокров`я внутрішніх органів».

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 137 від 21.10.2023 року причиною смерті солдата ОСОБА_3 є малокров`я органів, хронічна виразка шлунку з кровотечею.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 137/137 від 15.11.2023 року «...1 (1) Смерть ОСОБА_2 перебуває в прямому причинному зв`язку з захворюванням травної системи у вигляді хронічної виразки шлунку, що ускладнилося розвитком кровотечі про що свідчать наступні морфологічні дані та дані гістологічною дослідження наявність темно-червоних згортків та рідкої крові у порожнині шлунку, наявність виразкового дефекту в цілоричній частині шлунку (в ділянці малої кривизни) округлої форми, діаметром 1.7 с.м з піднятими, ущільненими краями, прикритий згортком крові, в центрі якого відкривається кровоносна судина, стінка якої не спадається. наявність рідкої, темночервоної крові у тонкому та товстому кишківнику. набряк головного мозку і легень. Безпосередньою причиною смерті стало малокров`я внутрішніх органів».

При судово-токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_2 в крові виявлений етиловий спирт у концентрації 2,17%о. Вказана концентрація етилового спирту в крові за життя могла відповідати алкогольному сп`яніння середнього ступеню 3(2.3). При зовнішньому та внутрішньому дослідженні група ушкоджень не виявлено.

Більш того, в акті про нещасний випадок ОСОБА_2 зафіксовано: причинами, нещасного випадку стали наслідки хвороби - хронічної виразки шлунку.

Вказаний факт також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 137 від 21.10.2023 року.

Тобто, із вищезазначених документів вбачається, що смерть ОСОБА_2 настала, у зв`язку (причинно-наслідковому зв`язку) з хронічною виразкою шлунку з кровотечею, а не навмисне (усвідомлене) самоушкодження, тому, у цьому випадку не може бути застосовано пункт «в» частини 1 статті 16-4 Закону № 2011-XII.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС у справі № 813/2854/17 від 27.01.2021 року.

Більше того, суд звертає увагу на постанову від 21.11.2023 року Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеської області про закриття кримінального провадження № 0000975, в якій зазначено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження за фактом смерті ОСОБА_2 було встановлено, що «...за результатами досудового розслідування, не встановлено умисного, протиправного спричинення смерті вказаній особі. При зовнішньому та внутрішньому дослідженні трупа, ушкоджень не виявлено виявлено… Згідно висновку експерта № 137/137 від 15.11.2023 року, смерть ОСОБА_2 перебуває в прямому причинному зв`язку з захворюванням травної системи у вигляді хронічної виразки шлунку, що ускладнилося розвитком кровотечі. Безпосередньою причиною смерті стало малокров`я внутрішніх органів».

Тобто, вказана вище постанова, яка не скасована та набрала законної сили, є беззаперечним доказом того, що в даному випадку смерть ОСОБА_2 настала в результаті ускладнення захворювання яке ускладнилося кровотечею.

Факт того, що в крові ОСОБА_2 був виявлений етиловий спирт жодним чином не свідчить про скоєння останнім будь яких умисних дій які привели до його смерті.

В ході проведеного службового розслідування та досудового розслідування по кримінальному провадженню причинно-наслідкового зв`язку смерті ОСОБА_2 в наслідок вживання перед цим алкогольних напоїв встановлено не було.

Докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція), була ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, ЄСПЛ у п. 36 по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 1 липня 2003 року зазначив, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема, в рішенні по справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, п. 29).

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки смерть ОСОБА_2 настала в результаті ускладнення захворювання яке ускладнилося кровотечею під час виконання ним обов`язків військової служби, що у свою чергу є підставою для виплати такої допомоги.

А отже, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, як наслідок підлягає задоволенню похідна вимога про призначення та виплату спірної допомоги.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів , суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи наведену норму, витрати понесені позивачкою у даній справі витрати в сумі 1211,20 грн. судового збору підлягають відшкодуванню повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 7, 9, 12, 77, 139, 242-246, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (у формі протоколу № 40/в від 22.11.2024 року засідання Комісії) про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 - члену сім`ї (дружині) померлого ОСОБА_2 внаслідок смерті військовослужбовця, що мала місце в період проходження ним військової служби внаслідок захворювання.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити члену сім`ї (дружині) ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі смертю - ОСОБА_2 відповідно до статей 16, 16-2, 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975, що відповідає 500-кратному прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного 2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Міністерство оборони України (пр-т. Повітрянофлотський, буд. 6, м. Київ, ).

Суддя С.О. Cтефанов