Справа № 420/21826/21
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/21826/21

Перша інстанція суддя Тарасишина О.М.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліко» до Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державної авіаційної служби України, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради про визнання протиправними дії щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; зобов`язання надати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року задоволено позов, а саме:

- визнано протиправними дії Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо відмови у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки «Нове будівництво двох 24-поверхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Корольова академіка, 5а»»

- зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради надати Товариству з обмеженою відповідальністю «Ліко» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки «Нове будівництво двох 24-поверхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Корольова академіка, 5а».

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду відповідачем подано апеляційну скаргу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року змінено мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2023 року залишено без змін постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року встановлено судовий контроль у справі та зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради протягом 30 днів подати звіт про виконання рішення суду.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року відмовлено у прийнятті звіту про виконання судового рішення.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а тому позивач просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою прийняти звіт про виконання судового рішення.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про неприйняття звіту про виконання судового рішення у даній справі.

В даному випадку, апелянт зазначає, що на виконання рішення суду у даній справі ним надано ТОВ «Ліко» містобудівні умови та обмеження забудови з дотриманням вимог містобудівного законодавства та містобудівної документації.

При цьому, апелянт наголошує, що запроектоване ТОВ «Ліко» будівництво передбачене на земельних ділянках, цільове призначення яких не передбачає здійснення відповідного будівництва.

Додатково апелянтом зазначається, що запроектоване ТОВ «Ліко» будівництво порушує гранично допустимі відстані до об`єктів цивільного захисту та висоти забудови.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду, а також правильність застосування судом норм процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради подано до Одеського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення суду у даній справі, в якому зазначено, що покладені на нього судом зобов`язання виконано в повному обсязі.

Так, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року, у справі № 420/21826/21, внесено відомості до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером MU01:9289-2203-3619-0648 щодо надання ТОВ «Ліко» містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва «Нове будівництво двох 24-поверхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: Одеська область, Одеський район, Одеська територіальна громада, м. Одеса, Корольова академіка, 5а», затверджених наказом Департаменту від 19 грудня 2024 року № 01-06/86.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про відмову в прийнятті звіту та встановлено новий строк для подання звіту про виконання судового рішення у даній справі, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 2 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 14 КАС України, невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Між тим, 19 грудня 2024 року набрав чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» № 4094-IX, яким ст. 382 КАС України викладено у новій редакції, а також доповнено КАС України статтями 382-1, 382-2, 382-3.

При цьому, згідно п. 2 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.

В свою чергу, згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 382-1 КАС України, встановлений судом строк для подання звіту про виконання судового рішення має бути достатнім для його підготовки. Достатнім є строк, який становить не менше десяти календарних днів з дня отримання суб`єктом владних повноважень відповідної ухвали та не перевищує трьох місяців.

Згідно ч. 4 ст. 382-1 КАС України, суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення особисто керівника суб`єкта владних повноважень.

Якщо суб`єктом владних повноважень є колегіальний орган і судовим рішенням такого суб`єкта владних повноважень зобов`язано вчинити певні дії, суд може зобов`язати подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення кожного з членів такого колегіального органу, до чиїх повноважень, завдань чи функцій належить забезпечення виконання такого судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 382-2 КАС України, суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Згідно ч. 2 ст. 382-3 КАС України, суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 382-3 КАС України, у разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2022 року, мотивувальну частину якого змінено постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року, зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради надати ТОВ «Ліко» містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки «Нове будівництво двох 24-поверхових житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення і підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Корольова академіка, 5а».

При цьому, ТОВ «Ліко» подано 06 листопада 2024 року до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю з підстав тривалого невиконання рішення суду без поважних причин.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2024 року задоволено заяву позивача та зобов`язано Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради подати звіт про виконання рішення суду.

В свою чергу, до звіту Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради від 23 грудня 2024 року про виконання рішення суду долучено містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, що видані ТОВ «Ліко» 19 грудня 2024 року.

Між тим, за наслідком аналізу змісту наданих позивачу містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, судом першої інстанції встановлено, що зміст відповідного документу суперечить висновкам судових рішень, ухвалених у даній справі, а як наслідок відмовлено Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради у прийнятті його звіту.

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, у межах доводів та вимог апеляційної скарги Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, як зазначено у вищевикладених нормах процесуального права, судове рішення, яке набрало законної сили, є підставою для його виконання, а його висновки є обов`язковими для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, фізичних і юридичних осіб та їх об`єднанням на всій території України.

Між тим, колегія суддів зазначає, що рішення суду у даній справі набрало законної сили 04 серпня 2022 року, а тому воно підлягало негайному виконанню Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради, без виконання позивачем будь-яких додаткових умов щодо подання нових звернень та документів.

З іншого боку, як зазначено вище, містобудівні умови та обмеження для позивача зареєстровано Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради лише 19 грудня 2024 року, тобто більше ніж через два роки після набрання законної сили рішенням суду у даній справі, що свідчить про допущену бездіяльність суб`єктом владних повноважень, а як наслідок підтверджує висновок суду першої інстанції про необхідність встановлення судового контролю у даній справі.

В свою чергу, щодо висновків суду першої інстанції про те, що реєстрація Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради містобудівних умов та обмежень 19 грудня 2024 року не є належним виконанням судових рішень у даній справі, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року та постановою Верховного Суду 23 листопада 2023 року надавалась правова оцінка висновкам та доводам Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради щодо невідповідності цільового та функціонального призначення земельної ділянки позивача запланованій забудові, необхідності встановлення санітарно-захисної зони навколо земельної ділянки з призначенням КС-5, а також накладним на позивача дискримінаційним обмеженням щодо висотності запланованої забудови.

Між тим, аналогічні обмеження щодо запланованої позивачем забудови перенесено Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради до містобудівних умов та обмежень від 19 грудня 2024 року.

Тобто, суб`єкт владних повноважень фактично переніс свої висновки, якими він обґрунтовував протиправну відмову у наданні містобудівних умов та обмежень, скасовану рішенням суду, у видані позивачу на виконання цього ж рішення суду містобудівні умови та обмеження.

Проте, колегія суддів вважає, що такими діями суб`єкт владних повноважень фактично проігноровав висновки судів трьох інстанції, якими визнано протиправними його дії щодо застосування до ТОВ «Ліко» надмірних та дискримінаційних обмежень, а як наслідок повторно наклав на ТОВ «Ліко» відповідні обмеження.

Більш того, окрім раніше накладених на ТОВ «Ліко» протиправних обмежень, якими обґрунтовувалась оскаржувана відмова у наданні містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради визначено нові обмеження, обґрунтовані посиланнями на вимоги законодавства з питань цивільного захисту, що унеможливлюють здійснення ТОВ «Ліко» запланованого будівництва, але про які не зазначалось в оскаржуваній відмові та яким не надавалась правова оцінка у ході розгляду даної справи.

Вказані дії суб`єкта владних повноважень, у контексті обставин спірних правовідносин, які тривають з вересня 2021 року, на переконання колегії суддів, порушують суттєвий елемент принципу верховенства права, а саме принцип юридичної визначеності.

В даному випадку, колегія суддів хоче наголосить, що принцип юридичної визначеності має різні прояви, так як він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» та «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання).

Наприклад, у пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (29979/04) Європейський Суд з прав людини, аналізуючи відповідність мотивування Конвенції, підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункту 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункту 51).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

При цьому, принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), №36548/97, пункт 58).

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункту 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), пункту 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), № 32457/05, пункту 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), №35298/04, пункту 67).

Враховую викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва, видані ТОВ «Ліко» 19 грудня 2024 року, не є належним виконанням судових рішень, ухвалених у даній справі, а як наслідок колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про неможливість прийняття звіту суб`єкту владних повноважень про виконання рішення суду, з урахуванням вищеописаної поведінки суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329, 378, 382, 382-1, 382-2, 382-3 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян