Справа № 462/1112/25
Суддя: Гедз Б. М.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/1112/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Гедз Б.М.

за участю секретаря судових засідань Ясниської В.Я.

позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи: капрала поліції Управління патрульної поліції Волоса Артема Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

13.02.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Водопийко Х.Т. звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4004297 від 04.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, яка винесена капралом поліції Волосом А.І.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що постановою від 04.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП із накладенням на нього штрафу у розмірі 1 700 грн. Згідно оскаржуваної постанови ОСОБА_1 інкримінується перевищення швидкості руху більш як на 50 км/год, зокрема 04.02.2025 водій автомобіля марки Фольксваген, днз НОМЕР_1 , керуючи транспортним засобом у населеному пункті - с. Ков`ярі, рухався зі швидкістю 104 км/год. Швидкість руху вимірювалась лазерним приладом TruCam L TI 20/20 TC008380. Вважає вказану постанову необґрунтованою, також, що не відповідає нормам КУпАП, та винесеною із перевищенням компетенції суб`єкта владних повноважень працівника патрульної поліції, оскільки до постанови не додано будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, зокрема ні відеозапису, на якому могли б бути засвідчені обставини вчинення правопорушення, які викладені у постанові, ні показів вимірювального засобу TruCam L TI 20/20 TC008380. Вказує на сумнівність коректності результатів вимірювання швидкості згаданим приладом,оскільки такий призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів у ручному або автоматичному режимах, однак працівником поліції не додано до оскаржуваної постанови доказів того, що лазерний вимірювач TruCam L TI 20/20 TC008380 у момент фіксації правопорушення був стаціонарно розміщений. Крім того, відповідно до Правил дорожнього руху та ч. 2 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» контроль швидкості повинен відбуватись лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації (дорожній знак 5.70), однак відомості про те, що фіксація правопорушення 04.02.2025, інкримінованого Буженку Ю.С. здійснювалась у зоні дії дорожнього знаку 5.70 відсутня. Зазначає і про відсутність доказів повірки вимірювального засобу та порушення порядку розгляду справи працівниками патрульної поліції, оскільки інспектором поліції не було забезпечено позивачу права скористатись правовою допомогою при розгляді справи, зокрема проігноровано усне клопотання останнього про зупинення розгляду справи і відкладення на іншу дату з метою надання часу для укладення договору з адвокатом. Просить постанову поліцейського УПП у Львівській області Волоса А.І. від 04.02.2025 серія ЕНА № 4004297 скасувати.

Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 17.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі.

Позивач у судовому засіданні заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та скасувати постанову від 04.02.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак скористався правом подати відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому уповноважений представник відповідача заявлені позовні вимоги заперечив, просив розглянути справу без участі сторони відповідача та у задоволенні позову відмовити. В обгрунтування заперечень проти позову вказує, що факт допущення позивачем порушення вимог Правил дорожнього руху чітко спостерігалось інспектором поліції, який у свою чергу зобовязаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблене поліцейським шляхом зупинення транспотного засобу під керуванням позивача. Позивача було ознайомлено із доказами вчинення ним правопорушення, а саме представлено фото та відеодокази з приладу TruCam L TI 20/20 TC008380, а також розяснено його права згідно ст. 268 КУпАП, однак із врахуванням, що до повноважень та обовязків поліцейського не входиить надавати юридичний захист та законодавством не визнана обовязкова участь адвоката або іншого фахівця у галузі права у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, позивачу розяснено поліцейським його право на отримання юридичної допомоги та жодним чином не обмежено таке право, зокрема способом консультації по телфону чи іншого технічного засобу чи шляхом забезпечення особистої участі захисника на місці розгляду справи. Щодо покликань позивача на відсутність у ділянці зупинки його транспортного засобу за перевищення швидкості руху дорожнього знака 5.70 представник відповідача звертає увагу на те, щозгідно Правил дорожнього руху іфнормаційно-вказівний знак 5.70 позначає «Зміна схеми руху», тобто, що тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встанволено нові дорожні знаки. Натомість знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів. Однак, оскільки швидкість руху транспортного засобу під керуванням позивача працівником поліції фіксувалась пристроєм TruCam, на якому чітко було зафіксовано номерні знаки транспортного засобу позивача, на підтвердження чого до відзиву представлено фотодокази, та вказаний пристрій TruCam використовувався не в автоматичному режимі, наявність чи відсутність дорожнього знаку 5.76 на відповідній ділянці дороги у даному випадку не має правового значення для вирішення спору. Зазначає, що лазерний вимірювач TruCam віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів і конструктивно створений саме для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується численними рішеннями судів вищої інстанції, зокрема і висновком П`ятого апеляційного суду, викладений у справі № 489/2084/24 у постанові суду від 11.06.2024. При цьому лазерний вимірювач швидкості TruCam автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє обмеження швидкості, включає запис відео, при фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, також враховано похибку приладу +/- 2 км/год. Щодо законності використання приладу TruCam L TI 20/20 сторона відповідача наголошує, що прилад введено в експлуатацію у період його включення у Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки, відтак його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства України. Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції пройшли повірку, а міжповірочний інтервал становить 1 рік. Окрім того, можливість використання виробу TruCam TI 20/20 також підтверджується наявністю виданого ДП «Укрметртестстандарт» сертифіката перевірки типу № UA.TR.001 241-18 Rev.0 від 26 грудня 2018 року та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 25.09.2024.

Третя особа - капрал поліції Управління патрульної поліції Волос А.І. в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В силу вимог ч. 3 ст. 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані в справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом з матеріалів справи, 04.02.2025 поліцейський 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капрал поліції Волос А.І. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністратвине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4004297, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративої відповідальності із накладенням адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

Згідно змісту вказаної постанови, 04.02.2025 о 14.37 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, днз НОМЕР_1 , у населеному пункті с. Ковярі, рухався зі швидкістю 104 км/год, при дозволеній швидкості руху 50 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Пунктом 1.9 ПДР України передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Як встановлено судом із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4004297 замір швидкості руху автомобіля, яким керував позивач Volkswagen Jetta, днз НОМЕР_1 , здійснювався приладом Trucam L TI 20/20 TC008380.

Згідно п. 12.4. ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 4 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, у тому числі, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Позивач в обґрунтування свого позову покликається на недопустимість як доказу у справі про адміністративне правопорушення даних вимірювача швидкості TruCam, оскільки відсутні докази на підтвердження факту, що згаданий прилад під час вимірювання швидкості руху його транспортного засобу був стаціонарно вмонотований та не утримувався поліцейським в руках.

З приводу наведеного, суд вказує на те, що з аналізу згаданої норми закону, передбаченої ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», з її змісту випливає, що така норма не містить обов`язкової вимоги щодо роботи технічних приладів лише в автоматичному режимі.

Суд звертає увагу на те, що згідно Інструкції по експлуатації лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів типу LTI 20/20 TrueCam II самим виробником зазначено, що вимірювач швидкості транспортних засобів LTI 20/20 TrueCam ІІ призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Окрім того, листом ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та захисту прав споживачів» за №22-38/49 від 01.10.2019 року надано роз`яснення що, лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового транспортного засобу, вимірювання швидкості руху транспортного засобу, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

В свою чергу, колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду в постанові від 01.11.2022 року по справі № 726/933/22 зазначила, що застосування у конструкції вказаної норми ч. 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» похилої риски між словами «монтувати» та «розміщувати» свідчить, що відповідні пристрої можуть як стаціонарно монтуватись так і розміщуватись, у тому числі, й на однострої, у/на службових транспортних засобах поліцейських. Отже, законом не обмежується використання технічних пристроїв для фіксації порушень, у тому числі й лазерних вимірювачів швидкості транспортних засобів TruCam, виключно у стаціонарному режимі. Суд наголошує на тому, що лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання. При цьому, відсутні підстави вважати, що вимірювання швидкості руху автомобіля позивача вплинуло на результат вимірювання.

До того ж, зважаючи на фіксацію допущення значного перевищення швидкості а саме перевищення на 54 км/год, при дозволеній швидкості руху у населеному пункті 50 км/год, що чітко зафіксовано на представлених суду фотографіях транспортного засобу, під керуванням позивача, твердження позивача про наявність підстав для сумніву у коректності результатів виміру швидкості з підстав ймовірності здійснення поліцейськими вимірювання швидкості руху транспортного засобу позивача лазерним приладом TruCam у ручному режимі та ймовірності похибки, така у будь-якому разі не може становити близько 50 км/год та не спростовує самого факту вчинення перевищення дозволеної швидкості руху транспортного засобу.

Відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо покликань позивача на відсутність будь-яких доказів на підтвердження того, що в зоні фіксації вимірювачем Trucam були розміщені дорожні знаки 5.70 «Фото, відеофіксування порушень», суд критично оцінює такі, та звертає увагу на те, що, відповідно до Правил дорожнього руху, дорожній знак 5.70 "Зміна схеми руху" позначає, що за цим знаком тимчасово або постійно змінено схему руху та (або) встановлено нові дорожні знаки та не регулює порядок автоматичної відеофіксації порушень Правил дорожнього руху.

У той же час ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, позначає знак 5.76 "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху".

Зважаючи на те, що у спірних правовідносинах не здійснювалася автоматична відеофіксація правопорушень, то посилання позивача на відсутність відповідного дорожнього знаку, який би вказував на цю обставину є безпідставними.

Окрім того, Сьомий апеляційний адміністративний суд з даного питання в постанові від 21.09.2022 року по справі № 718/1331/22, зазначив наступне: «Доводи апелянта, що контроль швидкості руху транспортних засобів здійснюється лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком про здійснення відеофіксації, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки прилад TruCam не є автоматичним засобом вимірювальної техніки, а відповідний дорожній знак інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів фіксації саме щодо змонтованої техніки. При зупинці патрульного автомобіля наявність попереджувального знаку не є необхідною, адже фото-, відеофіксація здійснюється не постійно, а лише в момент наявності на дільниці дороги екіпажу патрульної поліції».

В частині покликання позивача на порушення працівниками поліції його права на захист, зокрема відмовлено у відкладенні розгляду справи на іншу дату з метою укладення договору із адвокатом про надання правової допомоги, суд зазначає наступне.

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття "кримінальне правопорушення" в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі "Гурепка проти України" (Gurepka v. Ukraine), заява N 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі "Корнєв і Карпенко проти України" (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

У відповідності до приписів ст.59 Конституції України, кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У даному випадку, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження покликань щодо порушення поліцейськими його права захист при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Слід також звернути увагу і на те, що правова допомога, право на отримання якої гарантоване Конституцією України, не зводиться лише до особистої участі адвоката чи іншого фахівця у галузі права в розгляді певної справи, а може бути отримана особою, зокрема, й у вигляді юридичної консультації, в тому числі отриманої за допомогою засобів телефонного зв`язку.

Законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а водій не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку і жодних доказів на підтвердження того, що позивач дійсно вчиняв дії, спрямовані отримання консультації юриста у телефонному режимі, або на забезпечення прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу, а поліцейськими при цьому вчинялись йому будь-якого роду перешкоди в цьому, суду не представлено.

До того ж, у будь-якому разі, незабезпечення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, права на юридичний захист, у жодному разі не може слугувати самостійною та достатньою підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення із закриттям провадження у справі, оскільки така підстава не підпадає під перелік обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення, які наведені у статті 247 КУпАП.

Щодо тверджень позивача щодо законності використання лазерного приладу TruCam L TI 20/20 TC008380, суд вказує, що правомірність використання відповідачем технічного приладу вимірювання швидкості TruCAM LTI 20/20 TC008380, стверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31900 від 28.02.2024, виданого ДП «Укрметртестстандарт», чинне до 28.09.2025, відповідно до якого лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 ТС000743 за результатами повірки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Діапазон вимірювань від 2 км/год до 320 км/год. Максимальна допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі складає ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.

Також лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UА.TR.001 241-18 Rev.0 від 26.12.2018, Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»), згідно якого вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 за результатами дослідження технічного проекту засобу, вказаним сертифікатом підтверджено відповідність вказаного типу вимірювальної техніки на ринку України.

З огляду на викладене, на час фіксування допущення позивачем правил щодо швидкості руху у населеному пункті, фіксація такого здійснювалась працівниками патрульної поліції за допомогою засобу вимірювальної техніки, який пройшов повірку та відповідав вимогам технічної документації та позивачем наведеного не спростовано.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, із врахуванням положення статті 71 КАС України вбачається, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Тобто, обов`язок відповідача доказування правомірності винесного ним рішення не слід розуміти, як те, що позивач повністю звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Наведене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року по справі № 536/583/17 та від 14.03.2018 року у справі № 760/2846/17.

За змістом статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до приписів частини 3 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не долучив жодних доказів, які б беззаперечно спростовували факт наявності в його діях адміністративного правопорушення, зафіксованого працівником поліції у постанові серії ЕНА № 4004297 від 04.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , відтак оскаржувану постанову по справі про адміністративне правопорушення слід залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 20, 44, 77, 241, 243-246, 271, 286 КАС України, ст.ст. 121, 268, 283 КУпАП, суд, -

ухвалив:

позовну ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи: капрала поліції Управління патрульної поліції Волоса Артема Ігоровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення- залишити без задоволення.

Постанову серії ЕНА № 4004297 від 04.02.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області капралом поліції Волосом А.І. про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрвоаний за адресою: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , місцезнаходження: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3.

Третя особа: капрал поліції Управління патрульної поліції у Львівській області Волос Артем Ігорович, адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно. Оригінал рішення у справі № 462/1112/25

Суддя Б.М.Гедз