Справа № 400/10765/23
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 березня 2025 р. № 400/10765/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величка А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представниці ОСОБА_1 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2023 року № 39 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення від 24.05.2023 року № 39 та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №400/10765/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.05.2023 року № 39; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до загального стажу державної служби періоду роботи з 28.11.1983 року по 13.02.1986 року на посаді у Веселинівському райкомі комсомолу та з 02.01.2001 року по 17.05.2022 року на посадах у Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком, що передбачена Законом України "Про державну службу" № 889 від 18.05.2023 року. У решті позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення суду набрало законної сили з 20.02.2025 року.

На виконання резолютивної частини рішення від 20.01.2025 року Миколаївський окружний адміністративний суд видав виконавчі листи у справі №400/10765/23.

14.03.2025 року канцелярією суду було зареєстровано заяву представниці ОСОБА_1 про подання відповідачем звіту, в якій позивач просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 24.05.2023 року № 39 про відмову у призначенні пенсії згідно з рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду 20.01.2025 року у справі №400/10765/23;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 20.01.2025 року у справі №400/10765/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подати звіт про виконання рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду 20.01.2025 року у справі №400/10765/23.

Заява позивачки мотивована тим, що відповідач на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком, що передбачена Законом України "Про державну службу" № 889 від 18.05.2023 року та зарахував до стажу державної служби періоди роботи з 28.11.1983 року по 13.02.1986 року на посаді у Веселинівському райкомі комсомолу та з 02.01.2001 року по 17.05.2022 року на посадах у Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області, але повторно відмовило у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно з заявою від 18.05.2023 року у зв`язку з недоцільністю. Отже, відповідач, фактично відмовив у призначені позивачці пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з тих самих підстав, які вже були розглянуті судом у судовому рішенні - не визнав довідки від 16.05.2023 року №О-17 та №О-17/1, що видані виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області, як такі, що видані компетентним органом, як органом державної служби.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява позивачки, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26.03.2020 року у справі № 823/175/17, від 23.06.2020 року у справі № 802/357/17-а.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №400/10765/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 24.05.2023 року № 39; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати періоди роботи ОСОБА_1 до загального стажу державної служби періоду роботи з 28.11.1983 року по 13.02.1986 року на посаді у Веселинівському райкомі комсомолу та з 02.01.2001 року по 17.05.2022 року на посадах у Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком, що передбачена Законом України "Про державну службу" № 889 від 18.05.2023 року. У решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 КАС України рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі №400/10765/23 набрало законної сили.

Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року № 1402-VIII, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно зі ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Приписи статті 382 КАС України не передбачають умови, при настанні яких має бути застосована вказана процесуальна форма судового контролю. А отже, суд має оцінювати та враховувати обставин у кожній конкретній справі окремо.

Суд зауважує, що предметом судового розгляду у справі №400/10765/23 було рішення пенсійного органу №39 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889. Підставою для прийняття вказаного рішення було те, що періоди роботи в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 року не зараховуються до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889. Періоди роботи на відповідальних посадах райкому комсомолу не зараховуються до стажу державної служби, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 "Про затвердження порядку обчислення стажу державної служби", яка набрала чинності з 01.05.2016 року, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", якою було передбачено зарахування до стажу державної служби періодів роботи на виборних та інших відповідальних посадах в партійних, профспілкових та виборних організаціях до припинення дії статті 6 Конституції УРСР, тобто 24.10.1990 року.

Як вбачається із заяви позивачки, відповідач на виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року повторно розглянув заяву ОСОБА_1 про перехід на інший вид пенсії - пенсію за віком, що передбачена Законом України "Про державну службу" № 889 від 18.05.2023 року.

За результатами повторного розгляду відповідачем прийнято рішення від 04.03.2025 року, яким зараховано до стажу державної служби періоди роботи з 28.11.1983 року по 13.02.1986 року на посаді у Веселинівському райкомі комсомолу та з 02.01.2001 року по 17.05.2022 року на посадах у Виконавчому комітеті Вознесенської міської ради Миколаївської області, але повторно відмовило у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" згідно з заявою від 18.05.2023 року у зв`язку з недоцільністю.

В обґрунтування рішення від 04.03.2025 року Управління послалося на те, що при визначені розміру пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» до уваги не прийнято надані позивачкою довідки від 16.05.2023 року №О-17 та №О-17/1, що видані виконавчим комітетом Вознесенської міської ради Миколаївської області, оскільки вони не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категорія осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб».

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року у справі № 400/10765/23 ГУ ПФУ в Миколаївській області виконано в повному обсязі.

Тобто, незгода позивача з рішенням відповідача від 04.03.2025 року №39 свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, а не правовідносин у зв`язку з виконанням рішення суду від 20.01.2025 року у справі № 400/10765/23.

Отже, в даному випадку наявні підстави стверджувати про виникнення між позивачкою та відповідачем нового спору, що виключає можливість застосування спеціальних правових норм КАС України (ст.ст. 382, 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивачки про встановлення судового контролю.

Керуючись статтями 241, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 про встановлення судового контролю - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя А.В. Величко