Справа № 740/711/25
Суддя: Карпусь І. М.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/711/25
Провадження № 2-а/740/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельничук І.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Ніжині за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 07.02.2024 звернувся до суду з позовом, у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване у автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АВ № 00002656 від 12.11.2024 та закрити справу.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12.11.2024 відповідачем було винесено постанову АВ № 00002656 про притягнення його до адміністративної відповідальності, у якій зазначено, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 10.296% (1,184 тонн), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тонн, відповідальність за яке передбачені ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Дану постанову вважає незаконною з наступних підстав.

26.08.2024 між позивачем та ТОВ «КОМПАНІЯ УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ЛОГІСТИКА» був укладений договір оренди транспортного засобу, за яким орендодавець (ОліфірС.О.) передає, а орендар ТОВ «КОМПАНІЯ УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ЛОГІСТИКА» приймає в строкове платне користування на умовах передбачених цим договором транспортний засіб марки DAF XF 105.460, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп зерновоз марки KRONE 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , терміном до 31.10.2024 (згідно акта приймання передачі за договором найму (оренди) транспортного засобу з екіпажем ОС 2608 від 26.08.2024).

Тобто, перевезення вантажу здійснювалося транспортними засобами - марки DAF XF 105.460 - спеціалізований сідловий тягач та спеціалізований напівпричіп зерновоз марки KRONE, 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Крім того, згідно товарно-транспортної накладної №000230 від 29.09.2025 загальна маса вантажу «кукурудза» 40 860 кг, що не перевершує допустимої маси.

Вважає, що службова особа відповідача неправильно застосувавши положення Правил дорожнього руху, Інструкції №512, КУпАП, не встановивши власника транспортного засобу та не дослідивши тип та призначення напівпричепу, визначила позивача правопорушником та вирахувала перевищення дозволених параметрів, тим самим протиправно винесла оскаржувану постанову, чим порушила права позивача.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому просить залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України та не визнає позовні вимоги і просить відмовити в їх задоволенні, виходячи з наступного.

Здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті може здійснюватися шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплекс технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, зокрема вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. При цьому, система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства. Тобто, суть процесу автофіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення. Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей: про транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Закріплений у законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи, а також унеможливлює наявність корупційної складової.

У постанові фіксується саме марка, модель, державний номерний знак тягача, оскільки відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» причіп це транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем. Відповідно до фото, розміщених на сайті Укртрансбезпеки за посиланням, що вказане в постанові в момент зважування зафіксований і тягач, і приєднаний до нього напівпричеп, тому твердження позивача про неправильно визначений у постанові транспортний засіб (без напівпричепа) не відповідає дійсності.

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Перевищення нормативних габаритних параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР, встановлено із урахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.

Відповідно до постанови серії АВ №00002656 від 12.11.2024 та картки габаритно-вагового контролю зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу: кількість осей - 5 шт.; спарені колеса - 2 осі; відстань між осями 1-2: 3518 мм, 2-3: 5773 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1289 мм, навантаження на вісь 1 - 8250 кг, 2 - 15100 кг, 3 - 7700 кг, 4 - 7300 кг, 5 - 7000 кг, загальна маса - 45350 кг. висота - 3.887 м.; ширина - 2.498 м.; довжина - 15.009 м.; Розрахунок відсоткового перевищення навантаження на одинарну вісь виглядає так: (15100 11500 (16%х 15100)/ 11500)х100 = 10,296%. Таким чином, перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 10,296% (1.184 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11.5 тон.

Щодо твердження позивача про те, що зазначений у постанові автомобіль ним передано на підставі договору оренди, а тому він не є належним суб`єктом правопорушення, відповідач зазначив, що передача позивачем транспортного засобу по договору оренди без внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача, не звільняє власника транспортного засобу (позивача) від відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Під час опрацювання наданих системою матеріалів інформаційного файлу щодо виявленої події порушення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою Укртрансбезпеки з Єдиного державного реєстру транспортних засобів було отримано інформацію про особу суб`єкта відповідальності, відповідно до статті 14-3 КУпАП, а саме про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - як фізичну особу, за якою зареєстрований транспортний засіб DAF XF 105.460, ДНЗ CB8041EE.

Крім того, товарно-транспортна накладна не може беззаперечно свідчити про достовірність важення транспортного засобу та вантажу з боку позивача, тому посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до товарно-транспортних накладних, з урахуванням ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортних засобів є необґрунтованими.

Ухвалою судді 14.02.2025 поновлено ОСОБА_1 строк на зверення до суду з позовом та відкрито провадження у справі і призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судовому засіданні 18.03.2025 позивач підтримав позовні вимоги, з підстав зазначених у позові. Пояснив, що він керував транспортним засобом, який він передав в оренду ТОВ «КОМПАНІЯ УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ЛОГІСТИКА». Перевозив зерно кукурудзи. При зважуванні на пунктах завантаження і розвантаження вага склала в межах допустимої норми. Попри те, що вантаж був рухомий, виключає що могло мати місце перевантаження на одну ось. Звертав увагу, що про винесення оскаржуваної постанови дізнався коли було арештовано кошти на його банківському рахунку. Як тільки дізнався про накладення на нього штрафу, сплатив штраф у розмірі 17 000 грн. Проте стягнення подвійного розміру штрафу за таких обставин є несправедливим.

Представник відповідача Мельничук І.В. позовні вимоги не визнала з підстав, указаних у відзиві.

Судом згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України відкладено ухвалення та проголошення судового рішення у судове засідання на 21.03.2025, у яке учасники справи не з`явилися.

Заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.

Оскільки викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду не був спростований під час судового розгляду, оскільки доказів фактичного отримання позивачем оскаржуваної постанови до 28.01.2025 матеріали справи не містять, підстав для залишення позову без розгляду, суд не вбачає.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Постановою Державної служби України з безпеки на транспорті серії АВ № 00002656 від 12.11.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн. Згідно постанови, відповідальна особа ОСОБА_1 30.09.2024 о 05 год. 40 хв за адресою Н-07 км 191+578, Сумська область допустила рух транспортного засобу DAF XF 105.460, д.н.з НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 10,296% (1,184 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на вісь 11,5 тон (а.с. 18).

В якості доказу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, позивач подав до суду копію договору найму (оренди) транспортного засобу з екіпажем від 26.08.2024, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендодавець) та ТОВ «КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ЛОГІСТИКА» (орендар) (а.с. 19-20).

Відповідно до Акта приймання-передачі від 27.08.2024 за вказаним договором, орендодавець передає належні йому на праві власності, а орендар приймає на умовах платного тимчасового користування транспортний засіб марки DAF XF105.460, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп зерновоз марки KRONE 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , терміном до 31.10.2024 (а.с. 21).

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно із пунктом 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно із пунктом 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення -3,75м), за висотою від поверхні дороги 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах-4,35м),за довжиною 22м (для маршрутних транспортних засобів 25м),фактичну масу понад 40т (для контейнеровозів - понад 44т,на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46т), навантаження на одиночну вісь 11т (для автобусів, тролейбусів -11,5т), здвоєні осі 16т, строєні 22т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11т, здвоєні осі 18т, строєні 24т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі-понад 16 т, строєні осі - понад 22т або фактичною масою понад 40т (для контейнеровозів -навантаження на одиночну вісь-понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах-понад 46т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Статтею 7 КУпАП визначено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).

Так, статтею 132-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Згідно із частиною другою статті 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Таким чином, дія частини другої вказаної статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів.

Відповідно до статті 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно із пунктом 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли.

При цьому, відповідно до пункту 2 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Отже, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Пунктом 3 Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 №1197, підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: 1)визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; 2) визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; 3) оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; 4)користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); 5)користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; 6) оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність відомостей про ТОВ «КОМПАНІЯ «УКРАЇНСЬКА МІЖНАРОДНА ЛОГІСТИКА», як користувача транспортного засобу DAF XF105.460, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп зерновоз марки KRONE 1997 року випуску в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів на момент розгляду справи.

Позивач у судовому засіданні зазначив, що зміни про користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів не вносилися.

При цьому, тягар відповідальності у разі невнесення належного користувача у реєстр покладається на власника такого транспортного засобу.

Також не знайшли свого підтвердження належними доказами твердження позивача про невідповідність фактичних зафіксованих параметрів транспортного засобу, які відображені в оскаржуваній постанові.

У постанові серії АВ№00002656 від 12.11.2024 зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу, встановлено, що кількість осей - 5 шт.; спарені колеса - 2 вісь; відстань між осями 1-2: 3518 мм, 2-3: 5773 мм, 3-4: 1300 мм, 4-5: 1289 мм, навантаження на вісь 1 - 8250 кг, 2 - 15100 кг, 3 - 7700 кг, 4 - 7300 кг, 5 - 7000 кг, загальна маса - 45350 кг; висота - 3.887 м; ширина - 2.498 м.; довжина - 15.009 м.

Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R134-1:2006,IDT).

Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16% щодо навантаження на осі.

Основним доказом вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-2 КУпАП є, автоматично внесені до автоматично сформованої постанови, показання технічних приладів, технічних засобів, що працюють в автоматичному режимі, та мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису.

Зазначені докази долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву, зокрема: 1) фотографії транспортного засобу, в момент проїзду через автоматичний пункт (включно з номерними знаками транспортних засобів); 2) інформаційна картка автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформована автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення.

Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт, також, містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у постанові.

Також суд критично ставиться до доводів позивача, що навантаження на одну вісь завантаженого автомобіля не могла перевищувати допустимі норми, що підтверджується товарно транспортною накладною про відпущений товар.

Товарно-транспортна накладна не є документом, що підтверджує фактичне навантаженя на одну вісь.

Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі №802/518/17-а дійшов висновку, що товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Щодо твердження позивача про те, що представником позивача в постанові неправильно зазначено інформацію про зафіксований транспортний засіб, а саме вказано тільки автомобіль DAF XF 105.460 і проігноровано наявність спеціалізованого напівпричепу зерновозу марки KRONE 1997 року випуску, суд враховує наступне.

Положеннями пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила №363), визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа. Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, причіп - це транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортного засобу належать напівпричепи і причепи-розпуски. Таким чином, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1 КУпАП.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви, позивачем суду не надано, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, та в межах повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 6, 7, 9, 77, 241-247, 268, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду згідно ч. 4 ст. 286 КАС України може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду у десятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Карпусь