Справа № 120/11385/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

13 березня 2025 р. Справа № 120/11385/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Ридванської Наталії Борисівни,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправними та нечинним рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що в грудні 2022 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до Агрономічної сільської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки із кадастровим номером :01:005:0277 для відведення земельних ділянок в оренду на 20 років площею по 0,6 гектар кожному для ведення городництва.

Проте, 16 лютого 2023 року Агрономічною сільською радою прийнято рішення № 2399, яким позивачам відмовлено в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок в оренду на 20 років.

Не погодившись із таким рішенням органу місцевого самоврядування, позивачі оскаржили його в судовому порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року у справі № 120/4522/23 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради позовну заяву задоволено частково. Цим рішенням визнано протиправним та скасовано рішення Агрономічної сільської ради від 16 лютого 2023 року № 2399, а також зобов`язано Агрономічну сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про надання дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки із кадастровим номером :01:005:0277 для відведення земельних ділянок в оренду на 20 років для ведення городництва площею по 0,6 гектар кожному.

На виконання згадуваного вище судового рішення Агрономічною сільською радою 08 лютого 2024 року прийнято рішення № 2937, яким позивачам відмовлено в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером :01:005:0277 для відведення земельних ділянок в оренду на 20 років площею по 0,6 гектар кожному для ведення городництва, оскільки згідно з планом зонування території села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, земельна ділянка щодо якої позивачами подано клопотання про поділ, знаходиться в Зоні Ж-1.2 - Садибна забудова, яка призначена для розташування одноквартирних житлових будинків до трьох поверхів із земельними ділянками та зблокованих одно-двоквартирних житлових будинків на суміжних ділянках та не передбачено для ведення городництва, що є невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів та прийняти відповідно до них нормативно-правових актів.

Водночас позивачі вважають оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 128/2833/17, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року, визнано протиправним та нечинним рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 серпня 2015 року 42 сесії 6 скликання "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області". Також вказаним рішенням зобов`язано Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області невідкладно, після набрання рішенням законної сили, опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було або мало бути офіційно оприлюднено рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 серпня 2015 року 42 сесії 6 скликання "Про затвердження генерального плану с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

Тобто, позивачі вважають, що рішення Агрономічної сільської ради від 08 лютого 2024 року № 2937 є протиправним, адже рішення про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області визнано нечинним в судовому порядку.

В свою чергу, як зазначають позивачі, план зонування села Агрономічне, на який посилається відповідач в оскаржуваному рішенні від 08 лютого 2024 року № 2937, є складовою генерального плану села Агрономічне, а тому втрата чинності генеральним планом населеного пункту сама по собі призводить до втрати чинності й плану зонування населеного пункту.

За таких обставин позивачі звернулися з цим позовом до суду з вимогами:

- визнати протиправним та нечинним рішення Агрономічної сільської ради від 18 травня 2016 року № 106 "Про затвердження плану зонування села Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області";

- визнати протиправним та скасувати рішення 52 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради № 2937 від 08 лютого 2024 року, яким ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволів на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для відведення земельних ділянок в оренду на 20 років для ведення городництва для кожного окремо площею по 0,6 гектар;

- зобов`язати Агрономічну сільську раду надати позивачам дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для відведення земельних ділянок в оренду на 20 років для ведення городництва для кожного окремо площею по 0,6 гектар;

- зобов`язати Агрономічну сільську раду невідкладно опублікувати резолютивну частину рішення суду після набрання законної сили.

Ухвалою від 02 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачам строк для усунення недоліків, що містила позовна заява, шляхом надання документів про сплату судового збору в розмірі по 2422,40 гривень кожним позивачем.

На виконання вимог ухвали суду від 02 вересня 2024 року ОСОБА_1 11 вересня 2024 року подано до суду заяву, до якої долучено квитанції від 11 вересня 2024 року, якими підтверджується сплата судового збору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по 2422,40 гривень кожним.

Ухвалою суду від 16 вересня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою призначено підготовче засідання на 10 жовтня 2024 року.

04 жовтня 2024 року представником Агрономічної сільської ради подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що земельні ділянки, які позивачі бажають отримати для ведення городництва та які розташовані на території Агрономічної сільської ради, знаходяться в зоні житлової забудови, зона Ж 1.2. При цьому відповідно до Класифікатору видів цільового призначення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2021 року № 821, земельні ділянки житлової забудови - земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше), земельні ділянки, які використовуються для розміщення гаражного будівництва, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), для колективного житлового будівництва, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, для будівництва і обслуговування будівель тимчасового проживання, для будівництва індивідуальних гаражів, для колективного гаражного будівництва, для іншої житлової забудови, для цілей підрозділів 02.01-02.07, 02.09-02.12 та для збереження та використання земель природно-заповідного фонду, для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови, для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, земельні ділянки запасу (земельні ділянки, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), земельні ділянки загального користування, які використовуються як внутрішньоквартальні проїзди, пішохідні зони.

Отже, як зазначає представник відповідача, відповідно до Плану зонування (Зонінгу) села Агрономічне цільове призначення земельних ділянок, які мають намір отримати позивачі в оренду, є відмінним від цільового призначення "для ведення городництва", що свідчить про невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Щодо позовної вимоги про визнання нечинним та скасування рішення Агрономічної сільської ради від 18 травня 2016 року № 106 "Про затвердження плану зонування села Агрономічне", то представник відповідача вказав на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Водночас суб`єктивна оцінка права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом своїх прав. Так, відповідно до частини 2 статті 264 Кодексу адміністративного судочинства України право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт. Тобто, на думку представника відповідача, оскаржити такий акт інші особи не можуть.

Так, позивачі оскаржують рішення 8 сесії 7 скликання Агрономічної сільської ради від 18 травня 2016 року № 106, яким затверджено план зонування території села Агрономічне. Проте, таке рішення не стосується прав та обов`язків позивачів, а відсутність порушення таких прав та обов`язків виключає їх звернення до суду за захистом прав та інтересів.

За наведених обставин представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовних вимог в даному випадку відсутні.

09 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи щодо задоволення позовних вимог. У такій йдеться про те, що захист судом прав, свобод та інтересів особи є похідним, тобто, передбачає наявність установленого судом факту їх порушення суб`єктом владних повноважень на момент звернення до суду. При цьому порушення прав позивача має бути реальним, а не таким, що може відбутися у майбутньому. При цьому, як свідчить зміст оскаржуваного у цій справі рішення Агрономічної сільської ради від 08 лютого 2024 року № 2937, відповідач застосував до позивачів оскаржуваний нормативно-правовий акт, оскільки підставою для відмови у наданні відповідних дозволів слугувала невідповідність розташування земельної ділянки плану зонування території села Агрономічне Вінницького району Вінницької області. Таким чином, на переконання цього позивача, твердження відповідача про відсутність порушеного права позивачів є безпідставним. За таких обставин ОСОБА_2 наполягає на задоволенні позовних вимог.

Також 09 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подано до суду заяву про зміну підстав позову та заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

В ході підготовчого засідання, що мало місце 10 жовтня 2024 року, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою прийнято до розгляду заяву ОСОБА_2 про зміну підстав позову.

Також в ході підготовчого судового засідання судом ініційовано питання про роз`єднання позовних вимог.

Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року позовні вимоги роз`єднано в окремі провадження. В межах адміністративної справи № 120/11385/24 вирішено розглядати позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради про визнання протиправним та нечинним рішення Агрономічної сільської ради від 18 травня 2016 року № 106 "Про затвердження плану зонування села Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області". Цією ж ухвалою виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Агрономічної сільської ради щодо визнання протиправним та скасування рішення 52 сесії 8 скликання Агрономічної сільської ради № 2937 від 08 лютого 2024 року, а також зобов`язання Агрономічну сільську раду надати позивачам дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки для відведення земельних ділянок в оренду на 20 років для ведення городництва для кожного окремо площею по 0,6 гектар.

Підготовче судове засідання у справі № 120/11385/24 відкладено на 24 жовтня 2024 року.

17 жовтня 2024 року представником відповідача в порядку статті 164 Кодексу адміністративного судочинства України до суду подано письмові заперечення, у яких наведено міркування щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень.

24 жовтня 2024 року ОСОБА_2 подано до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Під час підготовчого судового засідання, призначеного на 24 жовтня 2024 року, судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою підготовче засідання відкладено на 13 листопада 2024 року.

За результатами проведеного підготовчого засідання 13 листопада 2024 року суд постановив ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 26 листопада 2024 року.

26 листопада 2024 року ОСОБА_2 подано до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, а ОСОБА_1 подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Також 26 листопада 2024 року ОСОБА_2 подано заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Окрім того, 26 листопада 2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 26 листопада 2024 року заяву ОСОБА_2 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів залишено без задоволення.

Іншою ухвалою суду від 26 листопада 2024 року відкладено розгляд справи на 19 грудня 2024 року.

17 грудня 2024 року ОСОБА_2 подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

19 грудня 2024 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Під час судового засідання 19 грудня 2024 року судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою задоволено клопотання представника відповідача, а розгляд справи відкладено на 21 січня 2025 року.

В ході судового засідання 21 січня 2025 року судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати, якою в судовому засіданні оголошено перерву до 20 лютого 2025 року.

17 лютого 2025 року ОСОБА_1 подано до суду додаткові пояснення у справі.

Судове засідання, призначене на 20 лютого 2025 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у щорічній оплачуваній відпустці. Наступне судове засідання призначено на 13 березня 2025 року.

13 березня 2025 року ОСОБА_2 подано до суду заяву, у якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Під час судового засідання 13 березня 2025 року ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Натомість, ОСОБА_2 та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, незважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Заслухавши одного з позивачів, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

21 серпня 2015 року Агрономічною сільською радою прийнято рішення "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

18 травня 2016 року Агрономічною сільською радо прийнято рішення № 106 "Про затвердження плану зонування села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 128/2833/17, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року, визнано протиправним та нечинним рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 серпня 2015 року "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області", а також зобов`язано Агрономічну сільську раду Вінницького району Вінницької області невідкладно, після набрання рішенням законної сили, опублікувати резолютивну частину рішення суду у виданні, в якому було або мало бути офіційно оприлюднено рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 серпня 2015 року "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

Позивачі оскаржують рішення Агрономічної сільської ради від 18 травня 2016 року № 106 "Про затвердження плану зонування села Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області".

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом. Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Суд зазначає, що відповідно до статті 26 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі - Закон № 280/97-ВР) затвердження містобудівної документації віднесено до виключних повноважень сільських, селищних, міських рад.

Згідно з частиною 1 статті 73 Закону № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Частиною першою статті 59 Закону № 280/97-ВР передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом частин одинадцятої та дванадцятої статті 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України Про доступ до публічної інформації. Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України Про доступ до публічної інформації, крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності.

У статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України наведено визначення термінів нормативно-правовий акт та індивідуальний акт:

нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування;

індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Отже, до нормативно-правових актів відносяться прийняті уповноваженими органами акти, які встановлюють, змінюють норми права, носять загальний чи локальний характер, розраховані на невизначене коло осіб та застосовується неодноразово.

Ненормативним (індивідуальним) правовим актам притаманні наступні ознаки: а) спрямовуються на врегулювання конкретних (одиничних) актів соціальної поведінки; б) поширюються лише на персонально визначених суб`єктів; в) містять індивідуальні приписи (веління, дозволи), розраховані на врегулювання лише окремої, конкретної життєвої ситуації, тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією; г) не передбачають повторного застосування одних і тих самих юридичних засобів; д) не мають зворотної дії в часі.

Аналогічна правова позиція щодо визначення поняття нормативно-правового акта викладена у рішеннях Конституційного Суду України від 27 грудня 2001 року № 20-рп/2001 у справі про укази Президії Верховної Ради України щодо Компартії України, зареєстрованої 22 липня 1991 року (абзац перший пункту 6 мотивувальної частини), від 23 червня 1997 року № 2-зп у справі про акти органів Верховної Ради України (абзац четвертий пункту 1 мотивувальної частини), від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 у справі про скасування актів органів місцевого самоврядування (пункт 4 мотивувальної частини).

Закон України Про регулювання містобудівної діяльності від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, у якому визначено, що:

- генеральний план населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту;

- план зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

За змістом з положень статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Обов`язковою складовою генерального плану населеного пункту є план зонування території цього населеного пункту.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Відповідно до статті 18 Закону № 3038-VI план зонування території розробляється у складі комплексного плану, генерального плану населеного пункту з метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон. До затвердження генерального плану населеного пункту в межах території територіальної громади, щодо якої затверджено комплексний план (якщо обов`язковість розроблення генерального плану населеного пункту визначена рішенням про затвердження комплексного плану), межі функціональних зон та функціональне призначення територій у такому населеному пункті визначаються комплексним планом.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Зонування території здійснюється з дотриманням таких вимог:

1) урахування попередніх рішень щодо планування і забудови території;

2) виділення зон обмеженої містобудівної діяльності;

3) відображення існуючої забудови територій, інженерно-транспортної інфраструктури, а також основних елементів планувальної структури територій;

4) урахування місцевих умов під час визначення функціональних зон;

5) установлення для кожної зони дозволених і допустимих видів використання територій для містобудівних потреб, умов та обмежень щодо їх забудови;

6) узгодження меж зон з межами територій природних комплексів, смугами санітарно-захисних, санітарних, охоронних та інших зон обмеженого використання земель, червоними лініями;

7) відображення меж прибережних захисних смуг і пляжних зон водних об`єктів;

8) відображення обмежень (у тому числі меж) використання приаеродромної території, встановлених відповідно до Повітряного кодексу України.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності іншим положенням генерального плану населеного пункту, комплексного плану (за наявності).

Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану, генерального плану населеного пункту.

За порушення вимог, встановлених планом зонування території, фізичні та юридичні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

Зі змісту наведених вище норм слідує, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної та землевпорядної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту, який визначає, в тому числі види функціонального призначення відповідної території населеного пункту.

Водночас, план зонування території розробляється на підставі та відповідно до генерального плану населеного пункту.

В ході судового розгляду встановлено, що 21 серпня 2015 року Агрономічною сільською радою прийнято рішення "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

З метою визначення умов та обмежень використання території у межах визначених функціональних зон Агрономічною сільською радою у складі генерального плану населеного пункту розроблено план зонування території, про що 18 травня 2016 року прийнято рішення № 106, яким і затверджено план зонування села Агрономічне Вінницького району Вінницької області.

Водночас рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 128/2833/17, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2021 року та постановою Верховного Суду від 27 березня 2024 року, визнано протиправним та нечинним рішення Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області від 21 серпня 2015 року "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

На переконання суду, визнання в судовому порядку нечинним рішення, яким затверджено генеральний план села Агрономічне Вінницького району Вінницької області, саме по собі призводить до втрати чинності рішенням цього ж органу місцевого самоврядування, яким затверджено план зонування території, оскільки план зонування території є складовою генерального плану та розробляється в складі такого генерального плану.

Тобто, з набранням законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 128/2833/17, яким визнано нечинним рішення Агрономічної сільської ради від 21 серпня 2015 року "Про затвердження генерального плану села Агрономічне Вінницького району Вінницької області", втрачає чинність і рішення Агрономічної сільської ради від 18 травня 2016 року № 106 "Про затвердження плану зонування села Агрономічне Вінницького району Вінницької області".

Таким чином, неможливо визнати нечинним рішення відповідача, яким затверджено план зонування села Агрономічне, адже таке рішення втратило чинність з набранням законної сили рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 серпня 2021 року у справі № 128/2833/17, яким визнано нечинним рішення відповідача про затвердження генерального плану села Агрономічне.

За таких обставин суд доходить висновку, що підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутні.

Варто також зауважити, що Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) щодо якості судових рішень на рівні рекомендацій, що мають характер норм «м`якого права», наголосила, що якість будь-якого судового рішення залежить головним чином від якості його обґрунтування. Воно не лише полегшує розуміння сторонами суті рішення, а насамперед слугує гарантією проти свавілля. Обґрунтування судового рішення загалом засвідчує дотримання національним суддею принципів, проголошених Європейським судом з прав людини. При цьому навіть «проміжні» процесуальні рішення потребують належного викладу підстав їх прийняття, якщо вони стосуються індивідуальних свобод. Належне мотивування судового рішення - це стандарт Європейського суду з прав людини, напрацьований за результатами розгляду заяв про порушення права на справедливий суд. Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод свідчить, що право на мотивоване судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

По-перше, ціль мотивування судового рішення полягає в тому, щоб продемонструвати і довести, передусім сторонам, що суд справді почув, а не проігнорував їхні позиції. По-друге, мотивоване судове рішення надає сторонам змогу вирішити питання про доцільність його оскарження. По-третє, належне мотивування судового рішення забезпечує ефективний апеляційний перегляд справи. По-четверте, тільки мотивоване судове рішення забезпечує можливість здійснювати суспільний контроль за правосуддям.

Суд звертає увагу, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують у державах-учасницях з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд обов`язок щодо обґрунтування, який випливає зі статті 6 Конвенції, може бути вирішене тільки у світлі конкретних обставин справи (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00, пункт 23).

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, немає потреби давати докладну відповідь на інші аргументи, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, суд доходить висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.

З огляду на відмову в задоволенні позову відсутні й підстави для відшкодування позивачам витрат, пов`язаних зі сплатою ними судового збору.

Керуючись статтями 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивачі:

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )

Відповідач: Агрономічна сільська рада (місцезнаходження: Вінницька обл., Вінницький р-н, с. Агрономічне, вул. Центральна, буд. 12; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04525998)

Повний текст рішення суду складено 24.03.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович