Справа № 200/7840/24
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Справа№200/7840/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника Звонарьова В.В. звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 01 листопада 2024 року № 76;

зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що звернулась до Пенсійного фонду із заявою про перехід на пенсію за віком, проте отримала відмову в зв`язку із недосягненням необхідного віку для виходу на пенсію, який на думку відповідача повинен бути 55 років. Позивач вважає, що має конституційне право на застосування до неї положень Закону № 1788-ХІІ та призначення пенсії за Списком № 2 відповідно до записів трудової книжки та наданих довідок на підставі чого просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою від 14 лютого 2025 року в якості другого відповідача у справі залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, витребувано докази, розгляд справи розпочато спочатку.

Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області надало відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у спірних правовідносинах діяв у спосіб та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Зазначив про пріоритетність норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та недійсність статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області у відзиві на позовну заяву повідомило про розгляд заяви про призначення пенсії за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Зауважив щодо наявності дискреційних повноважень відповідачів та просило відмовити у задоволенні позовних вимог в силу положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому підтримав доводи позовної заяви уточнив, що відповідачем також не зарахований весь страховий стаж позивача, та просив задовольнити позовні вимоги.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України та період відпустки головуючого у справі, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянкою України та зареєстрована за адресом: АДРЕСА_1 .

24.10.2024 через портал електронних послуг Пенсійного фонду України звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» надав пакет необхідних документів.

Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 76 від 01.11.2024 у призначенні пенсії позивачу відмовлено.

Встановлено вік заявниці 50 років 00 місяців 05 днів.

Згідно наданих документів страховий стаж становить 29 років 08 місяців 17 днів.

Стаж роботи за Списком № 2 становить 18 років 3 місяці 15 днів.

Відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років.

Згідно з рішенням за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховані всі періоди.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 05.07.1992 позивач має наступний стаж роботи:

з 01 вересня 1989 по 26 червня 1992 навчання в ПТУ № 13 м. Маріуполя (2 роки 9 місяців 26 днів);

з 01 липня 1992 по 03 квітня 1996 електромонтажник 3 розряду, Маріупольське БП-449 підприємства «ДОНБАСПРОМЕЛЕКТРОМОНТАЖ» (3 роки 9 місяців 3 дні);

з 10 квітня 1996 по 28 серпня 2001 кондуктор 1 класу в Депо-4, Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління (5 років 4 місяці 19 днів);

з 07 вересня 2001 по 31 травня 2015 вогнетривник 2 розряду, Цех з ремонту металургійних печей, ВАТ «ММК ім. Ілліча» (13 років 8 місяців 25 днів);

з 01 червня 2015 по 28 лютого 2018 вогнетривник 2 розряду, Цех з ремонту металургійних печей, ТОВ «МЕТІНВСЕТ-ПРОМСЕРВІС» (2 роки 8 місяців 28 днів);

з 01 березня 2018 по 15 квітня 2020 розподілювач робіт 4 розряду, Цех з ремонту металургійних печей, ТОВ «МЕТІНВСЕТ-ПРОМСЕРВІС» (2 роки 1 місяць 15 днів);

з 16 квітня 2020 по 20 лютого 2022 газорізальник 3 розряду, Цех підготовки ремонтів, ТОВ «МЕТІНВСЕТ-ПРОМСЕРВІС» (1 рік 10 місяців 5 днів);

з 21 лютого 2022 по 15 червня 2022 розподілювач робіт 4 розряду, Цех підготовки ремонтів, ТОВ «МЕТІНВСЕТ-ПРОМСЕРВІС» (0 років 3 місяці 25 днів). З 16 червня 2022 року трудовий договір призупинено (довідка №410 від 23.08.2024 ТОВ «МЕТІНВСЕТ-ПРОМСЕРВІС»).

На підтвердження пільгового стажу позивачем надані уточнюючі пільговий характер довідки №№ 410, 411, 412 від 23.08.2024 з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ПРОМСЕРВІС», відповідні витяги з наказів про атестацію робочих місць.

Період навчання в ПТУ № 13 м. Маріуполя підтверджується також наданим позивачем дипломом № НОМЕР_3 від 27.07.1992.

Вважаючи протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам суд зазначає, що відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-ХІІ) та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (надалі - Закон № 1058- IV).

Вирішуючи питання щодо застосування для призначення пенсії на пільгових умовах статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного суду від 23 січня 2020 року №1-р/2020 суд при розгляді цієї справі враховує такі висновки Верховного Суду у справі № 360/3611/20:

«[...]На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що зміни до Закону № 1058-IV (зокрема щодо доповнення його статтею 114) внесено Законом № 2148-VIII від 3 жовтня 2017 року, тобто раніше ухвалення КСУ Рішення № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року. Тому відсутні підстави стверджувати про повторне запровадження правового регулювання, яке КСУ раніше визнав неконституційним. При цьому рішення КСУ про визнання неконституційними та втрату чинності положеннями одного закону не тягне втрату чинності положеннями іншого закону, який не був предметом конституційного контролю.

З наведених підстав, вирішуючи справу, суд враховує наведену правову позицію висновки Верховного Суду, через що вважає обґрунтованими доводи позовної заяви щодо права ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має пільговий стаж за Списком № 2 18 років 3 місяці 15 днів на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 при досягненні віку 50 років відповідно до вимог Закону № 1788-ХІІ.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідачем врахований загальний страховий стаж позивача строком 29 років 08 місяців 17 днів, а позивач заявляє що має страховий стаж строком 32 роки 8 місяців 26 днів.

Із наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області розрахунку стажу позивача випливає, що період навчання з 01 вересня 1989 по 26 червня 1992 в ПТУ № 13 м. Маріуполя (2 роки 9 місяців 26 днів) не врахований відповідачем.

Згідно зі статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі зараховується до стажу роботи.

Диплом позивача № 804384 від 27.07.1992 містить підпис відповідальної особи та відповідну печатку, зазначення періоду закінчення повного курсу навчання. Трудова книжка містить посилання на наявність у позивача середньої освіти та зазначення періоду навчання.

Отже період навчання позивача з 01 вересня 1989 по 26 червня 1992 в ПТУ № 13 м. Маріуполя що підтверджено відповідними документами підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

З наведених підстав підлягають задоволенню вимоги позивача щодо визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 01 листопада 2024 року № 76 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведених підстав суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та необхідності зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 01 вересня 1989 по 26 червня 1992 в ПТУ № 13 м. Маріуполя згідно з записами трудової книжки НОМЕР_2 від 05.07.1992 та диплому № НОМЕР_3 від 27.07.1992.

Стосовно способу захисту права суд враховує зміст статті 58 Закону № 1058-IV, якою визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частинами 3 та 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 01 листопада 2024 року № 76 та зобов`язання повторно розглянути заяву від 24.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1989 по 26 червня 1992 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачем не заявлено, підстав для задоволення вимог до вказаного відповідача судом не встановлено.

За приписами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 968,96 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, через протиправне рішення якого виник спір.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158б, м. Запоріжжя, 69057, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 01 листопада 2024 року № 76.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 24.10.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду про зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1989 по 26 червня 1992 та призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158б, м. Запоріжжя, 69057, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов