Справа № 442/1683/25
Суддя: Павлів З. С.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/1683/25
Провадження №2-а/442/25/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Павлів З.С.

за участю секретаря судового засідання Фіцяк А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 адвоката Седлецького Ігора Геннадійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

03.03.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Седлецький Ігор Геннадійович звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову №178 від 19.02.2025, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою №178 від 19.02.2025 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що дана постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

Позивач зазначає, що було порушено його право на захист, оскільки протокол і постанова були складені в один той самий день, а саме: 19 лютого 2025 року, за таких умов він не мав часу та фізичної можливості скористуватися своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП, зокрема: подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Позивач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.277-2 КУпАП, повістка особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, вручається не пізніше, як з три доби до дня розгляду справи в суді і вважає, що даний строк стосується всіх адміністративних правопорушень. З огляду на вищевказане позивач вважає, що йому не було надано строку для реалізації своїх прав передбаченими ст.268 КК України.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на кінцевий термін уточнення даних 16.07.2024) передбачено, що інші військовозобов?язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов?язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Позивач вказує на те, що у період з 18.05.2024 по день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, Президент України лише приймав укази про продовження строку загальної мобілізації №470/2024 від 23.07.2024 та №741/2024 від 28.10.2024, які не є тотожними указу про загальну мобілізацію, який наприклад був прийнятий 24.02.2022 №65/2022. Тому позивач вважає, що обов`язок уточнити свої облікові дані протягом 60 днів у військовозобов`язаних може виникнути лише після 18.05.2024 і лише у випадку, якщо Президент України прийме указ про оголошення мобілізації. Після 18.05.2025 Президент України не приймав указ про оголошення мобілізації, тому позивач вважає, що в нього не виник обов`язок щодо уточнення даних. Позивач дійшов до висновку про відсутність події адміністративного правопорушення.

Позивач зазначає, що до протоколу від 19.02.2025 не долучалися будь-які документи на підставі яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення. Позивач вказує, що до протоколу про адміністративне правопорушення, а також до оскаржуваної постанови не долучено первинних документів обліку, які б свідчили про невиконання ним правил військового обліку.

Крім того, позивач посилається на примітку до ст.210 КУпАП в якій зазначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Позивач вказує на те, що в протоколі не вказано, які відомості не були оновлені і які не могли бути одержані самостійно відповідачем шляхом електронної інформаційної взаємодії, також просить витребувати такі відомості у відповідача.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою суду від 03.03.2025 позовна заява залишена без руху та запропоновано позивачу у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали суду, в тому числі звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку.

04.03.2025 подано заяву представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Седлецьким Ігорем Геннадійовичем про усунення недоліків.

Ухвалою від 05.03.2025 справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд справи на 12.03.2025 без виклику учасників справи. Запропоновано відповідачу подати відзивна позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, а позивачу копію відзиву та доданих до нього документів.

Ухвалою суду від 12.03.2025 розгляд справи відкладено на 21.03.2025.

18.03.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки остання є необргрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідач зазначає, що загальновідомим є той факт, що в Україні 24.02.2022 року оголошено загальну мобілізацію, яка триває й по даний час. Відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024 року громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, про що власне і йдеться в описовій частині оскаржуваної постанови, де викладено суть адміністративного правопорушення. Відповідач зазначає, що позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, жодним із визначених способів уточнення своїх персональних даних не скористався і граничний строк виконання, якого становив 60 днів з дня набрання чинності Законом України №3633-ІХ від 11.04.2024 минув 16.07.2024, тим самим він допустив порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідач зазначає, що примітка до ст.210 КУпАП в даному випадку не застосовувалась, оскільки законодавство зобов`язало саме позивача вчинити певні дії, а саме: уточнити свої персональні дані у встановлений строк. Відповідач вказує, що держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, зокрема Відповідач, з жодних інформаційно-комунікаційними систем, реєстрів (у тому числі публічних), баз (банків) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи не може отримати відомості, зокрема, про місце перебування особи, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти, тому такий обов`язок щодо уточнення своїх персональних даних покладений виключно на військовозобов`язаного.

Відповідач вказує, що з Витягу з реєстру «Оберіг» вбачається, що ОСОБА_1 звірив свої контакті дані 02.08.2024 о 15:30 год. через мобільний додаток «Резерв+».

Що стосується тверджень представника Леошка О.В. про те, що складення протоколу про адміністративне правопорушення і винесення постанови за справою про адміністративне правопорушення відбулось в один день і нібито є порушенням вимог ст.277-2 КУпАП є надуманими, оскільки правова норма викладена у даній статті стосується розгляду справи лише в суді. Відповідач зазначає, що жодних клопотань від ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи не надходило, останній не заперечував проти розгляду справи одразу ж після складання протоколу про адміністративне правопорушення,а також бажання щодо надання будь-яких письмових пояснень не висловлював.

Відповідач вказує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно Позивача, проведений з дотриманням норм чинного законодавства, так як протокол про адміністративне правопорушення складався 19.02.2025 в присутності Позивача, права та обов`язки визначені статтями 63 Конституції України та 268 КУпАП роз`яснено, йому вручено копію даного протоколу, а згодом і копію постанови за справою про адміністративне правопорушення, про що він особисто розписався.

Відповідач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 при здійсненні провадження про адміністративне правопорушення та винесенні постанови від 19.02.2025 року, за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , досліджено всі обставини справи, встановлено, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана Постанова є законною і обґрунтованою.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У ч.1 ст.286 КАС України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд при прийнятті даного рішення дотримується принципу рівності всіх перед законом та судом.

Рішення суду має бути не тільки законним, але й справедливим.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із наведенням відповідних доказів.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №178 від 19.02.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., за те, що він являючись військовозобов?язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив вимоги законодавства про мобілізацію, визначені ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та пунктом 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 року, а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-IX від 11.04.2024 року, не уточнив своєчасно свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов?язаного, резервіста (за наявності).

З протоколу про адміністративне правопорушення від 19.02.2025 вбачається, що ОСОБА_1 особисто з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_3 де перебуває на військовому обліку згідно даних ЄДРВ АІТС «Оберіг» 19.02.2025, витяг з органу ЦНАП не надав, за стосунок «Резерв+» не встановлював, відтак встановив його 02.08.2024 року. З даного протоколу вбачається, що ОСОБА_1 був ознайомлений із правами та обов`язками та був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, що підтверджується його підписом.

Норми права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст.9 КУпАП).

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.ч. 2, 3 ст. 90 КАС України).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду даної справи судом.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. Організація безпосередньої реалізації заходів з мобілізаційної підготовки та мобілізації на відповідній території чи сприяння їх виконанню здійснюється Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими органами виконавчої влади та виконавчими органами сільських, селищних, міських раду.

Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації, в тому числі й на території Львівської області.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

У ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

В п.22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 вказано, що резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, на підставі оцінених доказів, суд дійшов висновку, що стороною відповідача, в силу положень ч.2 ст.77 КАС України, доведено факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення. Постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З приводу покликань позивача про порушення його права на захист, а саме на те, що протокол і постанова були складені в один той самий день, слід зазначити наступне:

Спеціальні строки розгляду справ про правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП, законодавцем не встановлені.

Статтею 277 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Тобто, вказаною статтею встановлено строк, протягом якого повинен бути здійснений розгляд справи про адміністративне правопорушення. Однак, КУпАП не встановлює строку, який повинен пройти після складення протоколу по справі про адміністративне правопорушення до моменту, коли уповноважена особа може здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Положення КУпАП не забороняють здійснення розгляду справи про адміністративне правопорушення у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, за умови, що особа знає про розгляд такої справи. Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення, задля можливості реалізації наданих їй процесуальних прав.

В протоколі про адміністративне правопорушення від 19.02.2025 зазначено, що особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, роз`яснено положення ст.63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.30 год. 19.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_1 , в кабінеті №19. Вказаний протокол підписано ОСОБА_1 без зауважень.

З вказаного слідує, що позивач був обізнаний з його правами та про дату, час і місце розгляду справи, клопотань про перенесення розгляду справи та/або залучення захисника не заявляв, у зв`язку з чим в уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 не було перешкод розглянути справу 19.02.2025 та, за наявності підстав, винести постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

З приводу покликань позивача на положення ч.1 ст.277 - 2 КУпАП, за якою повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи, слід зазначити наступне:

Положеннями ст.277-2 КУпАП визначено обов`язок вручення повістки особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не пізніш як за три доби до дня розгляду справи лише в суді. Тобто, дана норма поширюється лише на розгляд справ в суді.

З приводу покликань позивача на те, щообов`язок уточнити свої облікові дані протягом 60 днів у військовозобов`язаних може виникнути лише після 18.05.2024 і лише у випадку, якщо Президент України прийме указ про оголошення мобілізації, слід зазначити таке:

Такі доводи позивача є помилковими, оскільки Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації, яка в подальшому неодноразово продовжувалася, і продовжує свою дію на час розгляду даної справи судом. Тобто, на даний час в Україні оголошена і діє загальна мобілізація.

З приводу покликань позивача на те, що до протоколу від 19.02.2025 не долучалися будь-які документи на підставі, яких можливо б було зробити висновок про наявність або відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення слід зазначити наступне:

З витягу з мобільного додатку «Резерв+», яким був долучений разом із відзивом вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уточнив свої дані 02.08.2024. З витягу з реєстру «Оберіг» вбачається, що звірка даних ОСОБА_1 відбулася 08.08.2024, а також 21.02.2025 при особистій явці.

З приводу покликань позивача на примітку до ст. 210 КУпАП, суд зазначає наступне чинне законодавство зобов`язувало саме позивача уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ним особисто в один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити факт уточнення військовозобов`язаним своїх персональних даних, однак обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного.

Щодо витребування відомостей у відповідача, які саме військово-облікові дані не були оновлені позивачем, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 КАС України. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно із ч.2 ст.80 КАС України, у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Позивачем не виконано вимог законодавця щодо подання клопотання про витребування доказів, оскільки таке клопотання мало бути оформлено окремим клопотанням, в якому повинно бути зазначено відомості передбачені ч.2 ст.80 КАС України.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При винесенні даного рішення суд керується не лише формальними приписами нормативно-правових актів, але й бере до уваги їх цілі, враховуючи сьогодення та нагальні потреби суспільства.

Крім цього, при ухваленні даного рішення, суд не може залишити поза увагою й наступні висновки Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові №120/12494/23 від 2 жовтня 2024 року звертає увагу на те, що судовий розгляд відповідно до положень КАС України охоплює собою більшість гарантій учасників публічно-правових відносин (гарантій у сфері адміністративної процедури), зокрема, в аспекті змагальності, рівності та офіційного з?ясування обставин справи; тому формальні недоліки фіксації правопорушення, за загальним правилом, не можуть бути підставою для скасування відповідного рішення суб?єкта владних повноважень та звільнення правопорушника від відповідальності, передбаченої законом та спрямованої на захист важливого суспільного інтересу.

У постанові від 27 вересня 2022 р. у справі №320/1510/20 Верховний Суд також сформулював правовий висновок, відповідно до якого формальні неточності у процедурі підготовки та оприлюднення проєкту генерального плану населеного пункту слід оцінювати з урахуванням всіх обставин справи, у сукупності із суспільною важливість оскаржуваного рішення та метою.

У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 р. у справі №210/S129/17 встановлено, що формальні порушення, допущені суб?єктом владних повноважень під час повідомлення суб?єкта містобудівної діяльності про наміри провести перевірку, а також про розгляд щодо нього справи про порушення містобудівного законодавства, за умови, що під час судового розгляду справи судами не було встановлено неоогрунтованості висновків органу державного архітектурно-будівельного контролю по суті виявленого порушення, мають ознаки «правового пуризму» та не можуть повноважень. слугувати самостійною підставою для скасування рішення суб?єкта владних Не кожен дефект певного адміністративного акту, яким є й протокол про адміністративне правопорушення, робить його неправомірним. Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення. Таким чином, правовий пуризм на відміну від обставин істотного та непереборного характеру завжди призводить до порушення принципу правової визначеності. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 18.05.2018 у справі №826/11106/17, від 28.10.2018 у справі №826/14749/16, від 25.03.2020 у справі №805/4508/16-а, від 31.03.2021 у справі №620/2520/20. Суд зазначив, що, з?ясовуючи поінформованість особи про час та місце розгляду справи, суд також повинен зважати на поведінку особи, яка притягується до відповідальності. Ухилення від одержання повідомлення або інші недобросовісні дії, які свідчать про намагання уникнути участі у розгляді справи, не можуть бути підставою для скасування постанови про накладення штрафу. При цьому Верховний Суд звернув увагу, що самого лише посилання на порушення процедури повідомлення про час та місце розгляду справи недостатньо для визнання постанови протиправною. Така особа може навести суду свої заперечення та надати відповідні докази, які така особа мала наміри подати до уповноваженої особи, для доведення дотримання законодавства своїй діяльності тощо. Крім того, Суд зазначив, що під час оцінки рішень суб?єктів владних повноважень на їх відповідність критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, суди повинні уникати надмірного формалізму. (Постанова Верховного Суду від 1.11.2022 у справі №640/6452/19).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї адміністративної справи не містять.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд,-

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 адвоката Седлецького Ігора Геннадійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Павлів З.С.