Справа № 120/10238/24
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 березня 2025 р. Справа № 120/10238/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

судді Яремчука Костянтина Олександровича,

за участі секретаря судового засідання Ридванської Наталії Борисівни,

представника позивача Юрченка Тараса Петровича,

представників відповідача Македонського Олександра Валерійовича та Максимчука Віталія Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" до Вінницької митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулося товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" до Вінницької митниці.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що відповідно до зовнішньоекономічного договору № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" придбало у Wytwornia Prefabrykatow Betonowych K. Morawska-Maga Spolka Jawna обладнання "Вживана автоматична вібропресувальна лінія для виробництва бетонних виробів".

Загальна вартість закупівлі становила 40 000 євро.

Відповідно до специфікації до контракту вказана автоматична вібропресувальна лінія з виробництва бетонних виробів складається з 20 блоків, які також поділяються на окремі частини.

Оскільки зазначена вібропресувальна лінія є об`ємним товаром, тому для її транспортування залучалися різні транспортні засоби.

Як зазначає представник позивач, з метою розмитнення товару, що був придбаний відповідно до умов згаданого вище контракту, товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" подало до митного органу митні декларації разом з усіма необхідними для цього документами.

Проте відповідач за результатами розгляду поданих документів прийняв рішення № UA401000/2024/000137/2 від 06 травня 2024 року, № UA401000/2024/000144/2 від 10 травня 2024 року, № UA401000/2024/000146/2 від 13 травня 2024 року про коригування митної вартості товарів, у яких митний орган дійшов висновку про безпідставність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом за ціною договору, застосувавши при цьому резервний метод визначення митної вартості.

У зв`язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості товарів митним органом сформовано картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ UА401020/2024/000601 , UА401020/2024/000618, UА401020/2024/00629.

На переконання представника позивача, такі рішення митного органу є протиправними, оскільки до митного органу було надано всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару за ціною договору (контракту), а тому вважає, що такі рішення слід скасувати.

Ухвалою від 09 серпня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою призначено підготовче судове засідання на 10 вересня 2024 року.

10 вересня 2024 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідно до статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

До митного оформлення товару, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані документи на підтвердження митної вартості розмитнюваного товару.

Відповідно до частини 1 статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматологічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені Митного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документу чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідно до пункту 2 статті 52 Митного кодексу України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Так, з метою поміщення товарів, що надійшли на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент", в митний режим "імпорт" декларантом до Вінницької митниці подано електронні митні декларації № 24UA09U0 від 09 травня 2024 року, № 24UA74U0 від 10 травня 2024 року, № 24UA78U5 від 10 травня 2024 року, № 24UA09U1 від 09 травня 2024 року та товаросупровідні документи до них.

За результатами розгляду поданих документів митний орган прийняв рішення № UA401000/2024/000137/2 від 06 травня 2024 року, № UA401000/2024/000144/2 від 10 травня 2024 року, № UA401000/2024/000146/2 від 13 травня 2024 року про коригування митної вартості товарів.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 06 травня 2024 року № UA401000/2024/000137/2, то представник відповідача вказав, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунки-фактури (інвойси) від 02 травня 2024 року № 01/05/2024, № 02/05/2024 контракт від 01 листопада 2023 року № 01/11/23, довідка про транспортні витрати б/н від 01 травня 2024 року, декларації країни відправлення від 02 травня 2024 року № 24PL445010E1218530, № 24PL445010E1218521 та інші документи, наявні в графі 44 електронної митної декларації. При цьому за результатами виконання митних формальностей за поданою митною декларацією встановлено, що надані документи містять розбіжності, а саме в наданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 02 травня 2024 року № 24PL445010E1218521 числові значення вартості товару (13896 PLN) відрізняються від значень, зазначених в рахунках-фактурі (інвойсах) від 02 травня 2024 року № 1/05/2024, № 2/05/2024 (28520,58 PLN), та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також представник відповідача вказує на можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW, оскільки в довідці про транспортні витрати б/н від 01 травня 2024 року виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометр складають 2118 гривень. Митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів - 52955,18 гривень.

З огляду на вказане у митного органу існує обґрунтований сумнів у достовірності задекларованої митної вартості, а тому митна вартість була визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України.

При цьому джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1 ЕМД від 20 квітня 2024 року № UAUA100060/2024/211049 з рівнем митної вартості - 1,81 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 2 є товар № 2 ЕМД від 26 лютого 2024 року № UA209170/2024/016300 з рівнем митної вартості - 1,67 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 3 є товар № 1 ЕМД від 05 березня 2024 року № UA401020/2024/012352 з рівнем митної вартості - 2,86 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 4 є товар № 1 ЕМД від 08 лютого 2024 року № UA UA100100/2024/023619 з рівнем митної вартості - 1,87 Євро/кілограм.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 10 травня 2024 року № UA401000/2024/000144/2, то представник відповідача зазначив, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунки-фактури (інвойси) від 06 травня 2024 року № 7/05/2024, № 8/05/2024, контракт від 01 листопада 2023 року № 01/11/23, довідки про транспортні витрати від 06 травня 2024 року № 6, № 7, декларації країни відправлення від 07 травня 2024 року № 24PL445010E1244351, № 24PL445010E1244442, та інші документи, наявні в графі 44 електронної митної декларації.

За результатами виконання митних формальностей встановлено, що надані документи містять розбіжності, а саме:

1) в наданих разом з ЕМД до митного оформлення копіях декларацій країни відправлення від 07 травня 2024 року №№ 24PL445010E1244351, 24PL445010E1244442 числові значення вартостей товарів (7935 PLN та 21548 PLN, відповідно) відрізняються від значень, зазначених в рахунках-фактурах (інвойсах) від 06 травня 2024 року №№ 7/05/2024, 8/05/2024 (7711,49 PLN та 21314,92 PLN відповідно), та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) у призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, а посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) №№ 7/05/2024, 8/05/2024 відсутні. Крім того, відповідно до пункту 2.3 зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, у той самий час передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписано 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставлявся в травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товарів. Також представник відповідача зауважив, що даний документ неможливо ідентифікувати як платіжне доручення, оскільки в ньому лише набраний текст з банківськими реквізитами та відсутня назва банку, який провів даний платіж. При цьому відсутні будь-які печатки (в тому числі електронні), підпис відповідальної особи (підпис платника), що є порушенням вимог постанови Правління Національного банку України № 216 від 28 липня 2008 року (в редакції постанови Правління Національного банку України від 25 серпня 2022 року № 189);

3) у пункті 3.3 зовнішньоекономічного договору № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року зазначено, що всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця. При цьому умовами поставки у цьому ж зовнішньоекономічному договорі визначено EXW PULTUSK. В той же час, у наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати зазначено, що завантаження здійснювалося силами та за рахунок відправника, що суперечить пункту 3.3 вказаного зовнішньоекономічного договору, і самим умовам поставки EXW PULTUSK. Також, на переконання представника відповідача, можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW. Так, в довідках про транспортні витрати від 06 травня 2024 року № 6 та №7 виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2115,49 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область Україна 525 кілометрів 25385,88 гривень.

З огляду на вищевикладене у митного органу виник обґрунтований сумнів у достовірності задекларованої митної вартості, а тому така була визначена за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України. При цьому джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1 ЕМД від 28 лютого 2024 року № UA UA305110/2024/002617 з рівнем митної вартості - 3,34 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 2 є товар № 221 ЕМД від 08 лютого 2024 року № UA UA100330/2024/505681 з рівнем митної вартості - 4,43 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 3 є товар № 5 ЕМД від 23 квітня 2024 року № UA UA100390/2024/406614 з рівнем митної вартості - 1,86 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товарів №№ 4, 5 є товар № 1 ЕМД від 29 квітня 2024 року № UA UA209170/2024/035610 з рівнем митної вартості - 4,4 Євро/кілограм.

Щодо рішення про коригування митної вартості від 13 травня 2024 року № UA401000/2024/000146/2, то представник відповідача зазначив, що до митного оформлення, в тому числі для підтвердження митної вартості товару, були подані наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) від 06 травня 2024 року № 5/05/2024, контракт від 01 листопада 2023 року № 01/11/23, довідка про транспортні витрати б/н від 06 травня 2024 року, декларація країни відправлення від 07 травня 2024 року № 24PL445010E1246659, та інші документи, наявні в графі 44 електронної митної декларації.

За результатами виконання митних формальностей встановлено, що надані документи містять розбіжності, а саме:

1) в наданій разом з ЕМД до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 07 травня 2024 року № 24PL445010E1246659 числові значення вартостей товарів (4018) відрізняються від значення, зазначеного в рахунку-фактурі (інвойсі) від 06 травня 2024 року № 5/05/2024 (3796,91 PLN), та не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) у призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) №№ 7/05/2024, 8/05/2024 відсутні. Крім того, відповідно до пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, при цьому передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписано 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставлявся в травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товарів. Також слід зауважити, що даний документ неможливо ідентифікувати як платіжне доручення, оскільки в ньому лише набраний текст з банківськими реквізитами та відсутні назва банку, який провів даний платіж, будь-які печатки (в тому числі електронні), підпис відповідальної особи (підпис платника), що є порушенням вимог постанови Правління Національного банку України № 216 від 28 липня 2008 року (в редакції Постанови Національного банку України від 25 серпня 2022 року № 189);

3) у пункті 3.3 зовнішньоекономічного договору № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року зазначено, що всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця. При цьому умовами поставки у цьому ж зовнішньоекономічному договорі визначено EXW PULTUSK. В той же час, у наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати зазначено, що завантаження здійснювалося силами та за рахунок відправника, що суперечить пункту 3.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і самим умовам поставки EXW PULTUSK. Також, на переконання представника відповідача, можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW. Так, в довідці про транспортні витрати б/н від 06 травня 2024 року виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2116,80 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів 52919,87 гривень.

З огляду на вищевикладене у митного органу існував обґрунтований сумнів у достовірності задекларованої митної вартості товарів, а тому така визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України. При цьому джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1, оформлений за ЕМД від 23 квітня 2024 року № UA UA101080/2024/001102, а саме: 1.Виробничі, технологічні піддони для бетонного заводу із сосни розміри: 1400х870х50 міліметрів - 600 штук. Використовуються на різних етапах виробництва в процесі виготовлення виробів з бетону. Виробник: Polblat Kopyt Sp.j., з рівнем митної вартості - 1,29 Євро/кілограм.

Таким чином, на переконання представника митного органу, під час винесення рішень про коригування митної вартості у відповідача існували обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, що свідчить про правомірність прийнятих рішень

За таких обставин відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача у серпні 2024 року подано до суду відповідь на відзив, у якій додатково наведені аргументи щодо задоволення позовних вимог. Так, представник позивача зазначив, що визначення митним органом за резервним методом митної вартості імпортованих позивачем товарів здійснено безпідставно, адже такі товари містять суттєві розбіжності в технічних характеристиках із тими товарами, які відповідачем взято за основу при коригуванні митної вартості.

Далі представник позивача зверну увагу на те, що після укладення 01 листопада 2023 року контракту розпочалась блокада українсько-польського кордону, яка тривала з 06 листопада 2023 року по 29 квітня 2024 року включно. Із-за вказаної блокади рух комерційного вантажного транспорту став неможливим. Лише після розблокування польсько-українського кордону був відновлений рух вантажного транспорту і позивач мав можливість укласти договори про перевезення придбаного товару. Так, в травні 2024 року позивач почав пошук компанії, яка здійснить доставку товару до України, однак численні перевізники та логістичні компанії відмовляли у наданні послуг через особисте завантаження після розблокування кордонів. Після тривалих пошуків та перемовин позивач знайшов логістичну компанію для перевезення товару на наступних умовах: транспортний засіб, що був в Україні завантажений товаром іншого замовника, перетинає державний кордон з Україною та прямує до розвантаження в місто Варшава; далі з Варшави перевізник прямує до кордону через місто Полтуськ, який знаходиться на відстані 50 кілометрів від міста Варшави. В свою чергу замовник, тобто позивач зобов`язувався компенсувати витрати, що пов`язані із прибуттям з міста Варшави до міста Полтуська та часу очікування під час завантаження товару в автомобіль; після перетину державного кордону перевізник прямує до міста Львів, де запланована повторна поїздка до Польщі. Якщо ж позивач (замовник) має намір доставити товар з міста Львів до міста Вінниці, тоді він здійснює оплату доставки за подвійним тарифом, оскільки після прибуття автомобіля до міста Вінниці він буде зобов`язаний повернутися до міста Львів.

Представник позивача вказує, що автомобіль з причепом не їхав безпосередньо за товаром позивача та мав повертатись до міста Львів після розвантаження в місті Варшаві. Вартість шляху вже була сплачена іншим замовником, а позивач шляхом домовленостей із перевізником дійшов згоди про транспортування товару під час повернення автомобіля до України.

Враховуючи вищезазначене, між позивачем та різними перевізниками, які діють від імені логістичної компанії, було укладено ряд договорів, а саме: транспортування товару по ЕМД 477 здійснювалось за договором перевезення № 30/04-24 від 30 квітня 2024 року, який укладено між товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (замовник за договором) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (перевізник за договором); транспортування товару відповідно до ЕМД 006 здійснювалося за договором перевезення № 01/05-24 від 01 травня 2024 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (замовник за договором) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (перевізник за договором); транспортування товару відповідно до ЕМД 476 здійснювалося за договором перевезення № 03/05-24 від 03 травня 2024 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (замовник за договором) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (перевізник за договором). Відповідно до цих договорів перевізники зобов`язувалися доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а замовник зобов`язувався сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. При цьому згідно з розділом 4 вищевказаних договорів умови оплати, строки оплати та вартість послуг по перевезенню вантажу узгоджуються сторонами в заявках на перевезення і вказуються в рахунках перевізника.

Щодо умов поставки, то представник позивача вказав, що дійсно в контракті зазначено, що саме продавець поставляє товар на умовах EXW (Ex Works або ж Франко завод), який передбачає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Однак, враховуючи блокаду державного кордону з Україною, після розбирання товару такий товар тривалий час перебував на території продавця та заважав нормальній діяльності підприємства, а продавцем було здійснено завантаження товару за власний рахунок, що підтверджується експортною декларацією, в розділі 20 якої "Warunki dostawy" (умови доставки) зазначено "FCAPultusk". FCA (Free Carrier або Вільний перевізник) термін, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Представник позивача зазначив, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. Тобто за умовами FCA продавець взяв на себе обов`язок по митному очищенню товару (тобто оформленню митих декларацій) та завантаженню товару на транспорт позивача. По прибуттю автомобіля до місця завантаження продавець виготовив пакувальний лист та передав усі наявні документи перевізнику.

Щодо оплати за товар та виконання умов договору, то представник позивача вказав на таке. Так, в оскаржуваних рішеннях митний орган зазначив, що у призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року вказано посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) відсутні. Крім того, відповідно до пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, у той час передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписано 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставляється в травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товару.

Водночас представник позивача стверджує, що умови, строки оплати та доставки товару зазначаються сторонам у відповідному договорі. При цьому позивачем повністю виконано вимогу пункту 4.2 контракту, в якому встановлено обов`язок здійснити 100% передоплату за придбаний товар, що фактично не заперечується відповідачем у прийнятих рішеннях.

Далі представник позивача вказує, що дійсно у пункті 2.3 договору визначено, що термін поставки не має перевищувати 60 днів, однак звертає увагу на те, що, починаючи з грудня 2023 року по травень 2024 року, відбувалася блокада польськими перевізниками кордонів і відразу у найкоротший строк після розблокування кордону позивач вивіз із території продавця куплену лінію. При цьому, як зазначає представник позивача, про блокаду кордону відповідачу було достеменно відомо, як і більшості громадян України, однак з метою збільшення підстав для коригування митної вартості митний орган послався і на цю, хоча вона по суті не має жодного відношення до митної вартості товару.

Також представник позивача зазначив, що відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Господарського кодексу України, а питання, які виникають із виконання договору, можуть врегульовуватися сторонами самостійно. Водночас митний орган не є тим органом, який наділений повноваженнями вказувати на порушення суб`єктами договору умов договору. Ба більше, на думку представника позивача, посадова особа митниці ставить під сумнів не розмір сплачених коштів і зазначених в численних документах сторін правочину, а лише дату оплати і відсутність відомостей, які не є обов`язковою умовою документу. Окремо представник позивача зауважив, що в платіжному документі чітко зазначено посилання на контракт, за яким була проведена оплата, водночас жоден нормативно-правовий акт не містить вимог в "свіфт-платежі" здійснювати посилання на усі рахунки та інвойси, за якими проведено оплату, а тому відсутність посилання на відповідні рахунки не може слугувати підставою для визнання його недійсним або викликати сумніви щодо достовірності інформації, яка в ньому зазначена.

За наведених обставин представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також у серпні 2024 року представником позивача подано до суду докази понесених товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" витрат на професійну правничу допомогу.

10 вересня 2024 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Підготовче засідання, призначене на 10 вересня 2024 року, відкладено на 01 жовтня 2024 року.

01 жовтня 2024 року представником відповідача подано до суду додаткові письмові пояснення.

Також 01 жовтня 2024 року представником позивача подано до суду додаткові пояснення та заяву про відкладення підготовчого судового засідання.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року заяву представника позивача задоволено та відкладено підготовче судове засідання на 22 жовтня 2024 року.

Іншою ухвалою суду від 01 жовтня 2024 року продовжено проведення підготовчого засідання на 30 днів.

19 листопада 2024 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення підготовчого судового засідання.

19 листопада 2024 року головуючим суддею заявлено самовідвід від розгляду адміністративної справи № 120/10238/24, про що підготовлено відповідну заяву та долучено таку до справи.

Ухвалою від 19 листопада 2024 року задоволено заяву судді Вільчинського О.В. про самовідвід від розгляду адміністративної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" до Вінницької митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень.

За результатами проведеного повторного автоматизованого розподілу справи для її розгляду визначено суддю Вінницького окружного адміністративного суду Яремчука К.О.

Ухвалою суду від 25 листопада 2024 року суддею Яремчуком К.О. прийнято до свого провадження адміністративну справу № 120/10238/24 та призначено підготовче судове засідання на 18 грудня 2024 року.

За результатами проведеного підготовчого засідання 18 грудня 2024 року суд без виходу до нарадчої кімнати постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23 січня 2025 року.

Під час судового засідання, що мало місце 23 січня 2025 року, постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача про оголошення перерви у судовому засіданні до 18 лютого 2025 року.

Судове засідання, призначене на 18 лютого 2025 року, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці. Наступне судове засідання призначено на 10 березня 2025 року.

10 березня 2025 року представником позивача подано до суду додаткові докази у справі.

Під час судового засідання 10 березня 2025 року представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Натомість, представники відповідача заперечували щодо задоволення позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях.

Заслухавши представника позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

01 листопада 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (покупець) та іноземна компанія Wytwornia Prefabrykatow Betonowych K.MorawskaMaga Spolka Jawna (продавець), що є юридичною особою за законодавством Польщі, уклали контракт № 01/11/23.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І цього контракту продавець зобов`язується передати у власність покупця обладнання "Вживана автоматична вібропресувальна лінія для виробництва бетонних виробів" вартістю 40000 Євро, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Відомості про товар обумовлюються в документі купівлі-продажу, інвойсі. Загальна вартість контракту складає 40000 Євро. Країна походження - EU (пункти 1.2, 1.3, 1.4 контракту).

Позивачем разом із електронною митною декларацією № 24UA77U9 від 06 травня 2024 року подано митному органу наступні документи: пакувальний лист б/н від 02 травня 2024 року, пакувальний лист б/н від 02 травня 2024 року, рахунок-проформу № 00010/2023 від 16 жовтня 2023 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 1/05/2024 від 02 травня 2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 02/05/2024 від 02 травня 2024 року, автотранспортну накладну № 884279 від 02 травня 2024 року, автотранспортну накладну № 884283, декларацію про походження товару № 1/05/2024 від 02 травня 2024 року, декларацію про походження товару № 2/05/2024 від 02 травня 2024 року, платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 15 листопада 2023 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 01 травня 2024 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 01 травня 2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 01 листопада 2023 року, договір про надання послуг митного брокера № 1588 від 10 грудня 2020 року, договір (контракт) про перевезення № 30/04-24 від 30 квітня 2024 року, інші некласифіковані документи, копію митної декларації країни відправлення № 24PL445010Е1218521 від 02 травня 2024 року, копію митної декларації країни відправлення № 24PL445010Е128530 від 02 травня 2024 року.

Митний орган направив позивачу електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів відповідно до частин 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України.

Листом від 06 травня 2024 року декларант повідомив про те, що інші документи подаватися не будуть.

За результатами розгляду поданих документів митним органом 06 травня 2024 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000137/2, згідно з яким скориговано вартість окремих товарів.

Так, зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000137/2 слідує, що в процесі опрацювання наданих до митного оформлення документів встановлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме в наданій до митного оформлення декларації країни відправлення від 02 травня 2024 року № 24PL445010E1218521 числові значення вартості товару (13896 PLN) відрізняються від значень, зазначених в рахунках-фактурі (інвойсах) від 02 травня 2024 року № 1/05/2024, № 2/05/2024 (28520,58 PLN), та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Також можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW, оскільки в довідці про транспортні витрати б/н від 01 травня 2024 року виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометр складають 2118 гривень. Митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів - 52955,18 гривень.

З огляду на вказане у митного органу виник обґрунтований сумнів у достовірності задекларованої товариством митної вартості, а тому митна вартість була визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України. Джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1 ЕМД від 20 квітня 2024 року № UAUA100060/2024/211049 з рівнем митної вартості - 1,81 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 2 є товар № 2 ЕМД від 26 лютого 2024 року № UA209170/2024/016300 з рівнем митної вартості - 1,67 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 3 є товар № 1 ЕМД від 05 березня 2024 року № UA401020/2024/012352 з рівнем митної вартості - 2,86 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 4 є товар № 1 ЕМД від 08 лютого 2024 року № UA UA100100/2024/023619 з рівнем митної вартості - 1,87 Євро/кілограм.

Крім того, позивачем разом з електронною митною декларацією № 24UA06U2 від 09 травня 2024 року подано митному органу наступні документи: пакувальний лист б/н від 06 травня 2024 року, пакувальний лист б/н від 06 травня 2024 року, рахунок-проформу № 00010/2023 від 16 жовтня 2023 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 7/05/2024 від 06 травня 2024 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 8/05/2024 від 06 травня 2024 року, автотранспортну накладну № 190893 від 06 травня 2024 року, автотранспортну накладну № 190894, декларацію про походження товару № 7/05/2024 від 06 травня 2024 року, декларацію про походження товару № 8/05/2024 від 06 травня 2024 року, платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 15 листопада 2023 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 6 від 06 травня 2024 року, документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 7 від 06 травня 2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 01 листопада 2023 року, договір про надання послуг митного брокера № 1588 від 10 грудня 2020 року, договір (контракт) про перевезення № 01/05-24 від 01 травня 2024 року, копію митної декларації країни відправлення № 24PL445010Е1244351 від 07 травня 2024 року, копію митної декларації країни відправлення № 24PL445010Е1244442 від 07 травня 2024 року.

Митний орган направив позивачу електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів відповідно до частин 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України.

Листом від 10 травня 2024 року декларант повідомив про те, що інші документи подаватися не будуть.

За результатами розгляду поданих документів митним органом 10 травня 2024 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000144/2, згідно з яким скориговано вартість окремих товарів.

Так, зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000144/2 слідує, що в процесі опрацювання наданих до митного оформлення документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, а саме:

1) в наданих разом з ЕМД до митного оформлення копіях декларацій країни відправлення від 07 травня 2024 року №№ 24PL445010E1244351, 24PL445010E1244442 числові значення вартостей товарів (7935 PLN та 21548 PLN відповідно) відрізняються від значень, зазначених в рахунках-фактурах (інвойсах) від 06 травня 2024 року №№ 7/05/2024, 8/05/2024 (7711,49 PLN та 21314,92 PLN відповідно), та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) в призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, а посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) №№ 7/05/2024, 8/05/2024 відсутні. Крім того, відповідно до пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, у той час передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписано 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставлявся в травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товарів. Також даний документ неможливо ідентифікувати як платіжне доручення, оскільки в ньому лише набраний текст з банківськими реквізитами та відсутня назва банку, який провів даний платіж. При цьому відсутні будь-які печатки (в тому числі електронні), підпис відповідальної особи (підпис платника), що є порушенням вимог постанови Правління Національного банку України № 216 від 28 липня 2008 року (в редакції Постанови Національного банку України від 25 серпня 2022 року № 189);

3) у пункті 3.3 зовнішньоекономічного договору № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року зазначено, що всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця. При цьому умовами поставки у цьому ж зовнішньоекономічному договорі визначено EXW PULTUSK. В той же час, у наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати зазначено, що завантаження здійснювалося силами та за рахунок відправника, що суперечить пункту 3.3 вказаного зовнішньоекономічного договору, і самим умовам поставки EXW PULTUSK.

Також можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW. Так, в довідках про транспортні витрати від 06 травня 2024 року № 6 та №7 виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2115,49 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область Україна 525 кілометрів 25385,88 гривень.

З огляду на вищевикладене у митного органу виник обґрунтований сумнів у достовірності задекларованої митної вартості, а тому така була визначена за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України. При цьому джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1 ЕМД від 28 лютого 2024 року № UA UA305110/2024/002617 з рівнем митної вартості - 3,34 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 2 є товар № 221 ЕМД від 08 лютого 2024 року № UA UA100330/2024/505681 з рівнем митної вартості - 4,43 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 3 є товар № 5 ЕМД від 23 квітня 2024 року № UA UA100390/2024/406614 з рівнем митної вартості - 1,86 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товарів №№ 4, 5 є товар № 1 ЕМД від 29 квітня 2024 року № UA UA209170/2024/035610 з рівнем митної вартості - 4,4 Євро/кілограм.

Окрім того, позивачем разом з електронною митною декларацією № 24UA76U3 від 10 травня 2024 року подано митному органу наступні документи: пакувальний лист б/н від 06 травня 2024 року, рахунок-проформу № 00010/2023 від 16 жовтня 2023 року, рахунок-фактуру (інвойс) № 5/05/2024 від 06 травня 2024 року, автотранспортну накладну № 228804 від 06 травня 2024 року, фітосанітарний сертифікат № EU/PL/0979581 від 07 травня 2024 року, декларацію про походження товару № 5/05/2024 від 06 травня 2024 року, платіжний документ, що підтверджує вартість товару б/н від 15 листопада 2023 року, документ, що підтверджує вартість перевезення б/н від 06 травня 2024 року, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) б/н від 01 листопада 2023 року, договір про надання послуг митного брокера № 1588 від 10 грудня 2020 року, договір (контракт) про перевезення № 03/05-24 від 03 травня 2024 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації № 11412238, копію митної декларації країни відправлення № 24PL445010T1246659 від 07 травня 2024 року.

Митний орган направив позивачу електронне повідомлення щодо витребування додаткових документів відповідно до частин 2 та 3 статті 53 Митного кодексу України.

Листом декларант повідомив про те, що інші документи подаватися не будуть.

За результатами розгляду поданих документів митним органом 10 травня 2024 року прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000146/2, згідно з яким скориговано вартість окремих товарів.

Так, зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000146/2 слідує, що в процесі опрацювання наданих до митного оформлення документів встановлено, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності, а саме:

1) в наданій разом з ЕМД до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 07 травня 2024 року № 24PL445010E1246659 числові значення вартостей товарів (4018) відрізняється від значення, зазначеного в рахунку-фактурі (інвойсі) від 06 травня 2024 року № 5/05/2024 (3796,91 PLN), та не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) в призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) №№ 7/05/2024, 8/05/2024 відсутні. Крім того, відповідно до пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, у той час передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписано 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставлявся в травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товарів. Також даний документ неможливо ідентифікувати як платіжне доручення, оскільки в ньому лише набраний текст з банківськими реквізитами та відсутні назва банку, який провів даний платіж, будь-які печатки (в тому числі електронні), підпис відповідальної особи (підпис платника), що є порушенням вимог постанови Правління Національного банку України № 216 від 28 липня 2008 року (в редакції Постанови Національного банку України від 25 серпня 2022 року № 189);

3) у пункті 3.3 зовнішньоекономічного договору № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року зазначено, що всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця. При цьому умовами поставки у цьому ж зовнішньоекономічному договорі визначено EXW PULTUSK. В той же час, у наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати зазначено, що завантаження здійснювалося силами та за рахунок відправника, що суперечить пункту 3.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і самим умовам поставки EXW PULTUSK.

Також, на переконання представника відповідача, можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW. Так, в довідці про транспортні витрати б/н від 06 травня 2024 року виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2116,80 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів 52919,87 гривень.

З огляду на вищевикладене у митного органу виник обґрунтований сумнів у достовірності задекларованої митної вартості, а тому така визначена за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України. При цьому джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1, оформлений за ЕМД від 23 квітня 2024 року № UA UA101080/2024/001102, а саме: 1.Виробничі, технологічні піддони для бетонного заводу із сосни розміри: 1400х870х50 міліметрів - 600 штук. Використовуються на різних етапах виробництва в процесі виготовлення виробів з бетону. Виробник: Polblat Kopyt Sp.j. з рівнем митної вартості - 1,29 Євро/кілограм.

У зв`язку з прийняттям згаданих вище рішень про коригування митної вартості товарів митним органом також сформовано картки відмови в прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ UА401020/2024/000601, UА401020/2024/000618 та UА401020/2024/00629.

Надаючи правову оцінку рішенням митного органу, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Статтею 1 Митного кодексу України (надалі - МК України) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.

У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.

Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.

Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 МК України.

Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 МК України).

Згідно із статтями 246, 248 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина перша статті 257 Митного кодексу України).

Статтями 49, 50 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 МК України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (частини 1, 2 статті 52 МК України).

Частинами 1 та 2 статті 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу частин 1, 2 статті 53 МК України слідує, що МК України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Водночас у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (частина 3 статті 53 МК України).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 2 статті 53 МК України визначено перелік документів, якими декларант може підтвердити митну вартість товарів. Разом із тим застосування частини 3 статті 53 МК України (щодо витребовування митним органом додаткових документів) можливе лише за певних умов, що обумовлені цією частиною, а саме: у разі якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; при цьому, вимога щодо надання додаткового (их) документу (ів) повинна стосуватися виключно лише того (тих) документу (ів), відсутність якого (яких) не дає можливості пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

На необхідності витребовування лише тих документів, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, що визначені частиною 3 статті 53 МК України, неодноразово вказував і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїх рішеннях.

Таким чином, вимога щодо надання додаткових документів можлива лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому сумніви митного органу вважаються обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують саме числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, на думку суду, надані декларантом документи підтверджують числове значення складових митною вартості розмитнюваних товарів, а тому суд доходить висновку, що вимога митного органу надати додаткові документи відповідно до частини 3 статті 53 МК України є безпідставною.

Окрім наведеного вище, на протиправність рішень про коригування митної вартості ввезеного товару вказує також і наступне.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 55 МК України орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті.

При цьому у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 МК України) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598).

Отже, у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей, визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за таким другорядним методом, як резервний метод, а також докладну інформацію щодо зроблених коригувань, яка використовувалась митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічні висновки містяться і в постановах Верховного Суду від 27 липня 2018 року у справі № 809/1174/17, від 05 лютого 2019 року у справі № 816/1199/15-а та ряду інших.

Однак аргументів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору, у рішеннях про коригування митної вартості ввезеного товару відповідачем не наведено.

Приймаючи оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом, відповідач вказав на те, що в процесі опрацювання наданих до митного оформлення документів було встановлено, що такі документи містять розбіжності, а саме:

1) в наданій до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 02 травня 2024 року № 24PL445010E1218521 числові значення вартості товару (13896 PLN) відрізняються від значень, зазначених в рахунках-фактурі (інвойсах) від 02 травня 2024 року № 1/05/2024, № 2/05/2024 (28520,58 PLN), та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; в наданих разом з ЕМД до митного оформлення копіях декларацій країни відправлення від 07 травня 2024 року №№ 24PL445010E1244351, 24PL445010E1244442 числові значення вартостей товарів (7935 PLN та 21548 PLN відповідно) відрізняються від значень, зазначених в рахунках-фактурах (інвойсах) від 06 травня 2024 року №№ 7/05/2024, 8/05/2024 (7711,49 PLN та 21314,92 PLN відповідно), та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; в наданій разом з ЕМД до митного оформлення копії декларації країни відправлення від 07 травня 2024 року № 24PL445010E1246659 числові значення вартостей товарів (4018 PLN) відрізняється від значення, зазначеного в рахунку-фактурі (інвойсі) від 06 травня 2024 року № 5/05/2024 (3796,91 PLN), та не містить всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) можливе заниження однієї зі складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW, оскільки в довідці про транспортні витрати б/н від 01 травня 2024 року виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометр складають 2118 гривень. Митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів - 52955,18 гривень; можливе заниження однієї з складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW. Так в довідках про транспортні витрати від 06 травня 2024 року № 6 та № 7 виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2115,49 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область Україна 525 кілометрів 25385,88 гривень; можливе заниження однієї з складових митної вартості витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW. Так, в довідці про транспортні витрати б/н від 06 травня 2024 року виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України, а саме витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2116,80 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів 52919,87 гривень;

3) в призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року міститься посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, а посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) №№ 7/05/2024, 8/05/2024 відсутні;

4) відповідно до пункту 2.3 зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, у той час передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписаний 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставлявся в травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за тією чи іншою партією товарів;

5) платіжний документ неможливо ідентифікувати як платіжне доручення, оскільки в ньому лише набраний текст з банківськими реквізитами та відсутні назва банку, який провів даний платіж, будь-які печатки (в тому числі електронні), підпис відповідальної особи (підпис платника), що є порушенням вимог постанови Правління Національного банку України № 216 від 28 липня 2008 року (в редакції Постанови Національного банку України від 25 серпня 2022 року № 189);

6) в пункті 3.3 зовнішньоекономічного договору № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року зазначено, що всі витрати за доставку товару здійснюються за рахунок покупця. При цьому умовами поставки у цьому ж зовнішньоекономічному договорі визначено EXW PULTUSK. В той же час, у наданих до митного оформлення довідках про транспортні витрати зазначено, що завантаження здійснювалося силами та за рахунок відправника, що суперечить пункту 3.3 зовнішньоекономічного договору і самим умовам поставки EXW PULTUSK.

Щодо тверджень митного органу про те, що в наданих до митного оформлення копіях декларацій країни відправлення числові значення вартості товару відрізняються від значень, що містяться в рахунках-фактурі (інвойсах), суд зважає на таке.

Як унормовано пунктом 5 частини 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

В ході судового розгляду судом досліджено зміст митних декларацій країни відправлення № 24PL445010E1218521 від 02 травня 2024 року, № 24PL445010E1218530 від 02 травня 2024 року, № 24PL445010E1244351 від 07 травня 2024 року, № 24PL445010E1244442 від 07 травня 2024 року, № 24PL445010E1246659 від 07 травня 2024 року, а також рахунки-проформи (інвойси) № 1/05/2024 від 02 травня 2024 року, № 2/05/2024 від 02 травня 2024 року, № 7/05/2024 від 06 травня 2024 року, № 8/05/2024 від 06 травня 2024 року, № 5/05/2024 від 06 травня 2024 року та встановлено, що дійсно в таких документах наявні розбіжності між цінами, які зазначені в інвойсах, та цінами, що зазначені в митних деклараціях країни відправлення.

Разом із тим судом також встановлено, що митним органом залишено поза увагою той факт, що у згадуваних вище митних деклараціях країни відправлення до складових митної вартості включено зокрема й вартість доставки товару до кордону з Україною, тобто транспортні витрати.

При цьому відомості про понесені позивачем транспортні витрати надавалися разом із поданими до митного органу електронними митними деклараціями, в яких зазначалося розшифрування такого поняття як "Статистична вартість" із зазначенням вартості товару та вартості доставки з переведенням курсів валют.

Відтак доводи митного органу про виявлені розбіжності ціни товару у поданих товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" копіях митних декларацій країни відправлення від ціни, зазначеної в рахунках-фактурах (інвойсах), слід визнати безпідставними.

Крім того, в оскаржуваних вище рішеннях митного органу йдеться про можливе заниження однієї зі складових митної вартості, а саме витрат на транспортування товару до кордону, на умовах поставки EXW, оскільки в довідках про транспортні витрати виявлено непропорційно розділені транспортні витрати до кордону України та по території України.

Зокрема у згадуваних рішеннях йдеться про те, що:

- витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометр складають 2118 гривень. Митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів - 52955,18 гривень;

- витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2115,49 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область Україна 525 кілометрів 25385,88 гривень;

- витрати при перевезенні вантажу за маршрутом місто Пултуськ, Польща-митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) 325 кілометрів складає 2116,80 гривень, а митний перехід Ягодин-Дорогуськ (кордон України) - місто Гнівань, Вінницька область, Україна 525 кілометрів 52919,87 гривень.

Разом із тим суд зауважує, що у згадуваних вище рішеннях митний орган лише припускає існування заниження товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" витрат на транспортування імпортованого товару до кордону та не зазначає, яким саме чином позивач занизив транспортні витрати.

Водночас позивачем в підтвердження понесених витрат на доставку товару надано довідки про транспортні витрати від 01 травня 2024 року, що видана фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 , від 03 травня 2024 року, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , від 06 травня 2024 року, що видана фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , у яких чітко зазначено розмір понесених позивачем витрат на транспортування товарів.

Проте, митний орган у своїх рішеннях жодним чином не спростував розміру понесених позивачем транспортних витрат, а лише припустив, що такі суми є заниженими, що свідчить про необґрунтованість доводів відповідача і в цій частині.

Також у рішеннях про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000144/2 та № UA401000/2024/000146/2 йдеться про те, що в призначенні платежу поданої разом з ЕМД до митного оформлення платіжної інструкції № б/н від 15 листопада 2023 року зазначено посилання виключно на зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 від 01 листопада 2023 року, а посилання на подані до митного оформлення рахунки-фактури (інвойси) №№ 7/05/2024, 8/05/2024 відсутні.

Крім того, у згадуваних вище рішеннях йдеться про те, що відповідно до пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів, у той час передоплата була здійснена 15 листопада 2023 року, сам зовнішньоекономічний договір № 01/11/23 підписаний 01 листопада 2023 року, а товар, задекларований за ЕМД, поставляється у травні 2024 року, що суперечить пункту 2.3 вказаного зовнішньоекономічного договору, і не дає змоги однозначно ідентифікувати, чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товарів.

Визначаючись із тим, чи обгрунтовані такі доводи митного органу, суд звертає увагу на таке.

01 листопада 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (покупець) та іноземна компанія Wytwornia Prefabrykatow Betonowych K.MorawskaMaga Spolka Jawna (продавець), що є юридичною особою за законодавством Польщі, уклали контракт № 01/11/23.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І цього контракту продавець зобов`язується передати у власність покупця обладнання "Вживана автоматична вібропресувальна лінія для виробництва бетонних виробів" вартістю 40000 Євро, а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість.

Відомості про товар обумовлюються в документів купівлі-продажу, інвойсі. Загальна вартість контракту складає 40000 Євро. Країна походження - EU (пункти 1.2, 1.3, 1.4 контракту).

Згідно з пунктом 4.1 розділу 4 контракту розрахунок за товар проводиться безготівковим розрахунком.

Валюта платежу - Євро. Умови оплати - 100% передплата. Датою оплати вважається дата зарахування грошей на поточний рахунок продавця (пункти 4.2, 4.3, 4.4. контракту).

При цьому відповідно до платіжного доручення від 15 листопада 2023 року позивачем сплачено на користь продавця повну вартість за товар в розмірі 40000 Євро, а митним органом факт оплати за товар в оскаржуваних рішеннях під сумнів не ставиться.

Отже, факт сплати визначеної у зовнішньоекономічному договорі суми 40000 Євро підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним документом від 15 листопада 2023 року і в такому платіжному документі чітко зазначено посилання на контракт, за яким була проведена оплата.

Варто погодитися із аргументами представника позивача, що жодний нормативно-правовий акт не містить вимог, що свіфт-платіж має здійснюватися з посиланням на усі рахунки та інвойси, за якими проведено оплату, а тому відсутність посилання на відповідні рахунки не може слугувати підставою для визнання його недійсним або викликати сумніви щодо достовірності інформації, яка в ньому зазначена.

Також суд зауважує, що в процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В той же час, умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, а тому відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги.

Крім того, суд критично оцінює посилання митного органу в оскаржуваних рішення на те, що відповідно до пункту 2.3 зовнішньоекономічного договору термін поставки товару не має перевищити 60 робочих днів. Водночас товар, задекларований за ЕМД, було поставлено лише в травні 2024 року, що не дало митному органу змоги однозначно ідентифікувати відповідний товар, а також чи було здійснено 100% передоплату саме за даною партією товарів.

Суд зауважує, що такі обставини жодним чином не стосуються числових та кількісних значень імпортованого товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" товару, а тому не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Іншими словами, термін поставки вже оплаченого позивачем товару не може впливати на вартість товару, та, як наслідок, не може слугувати підставою для коригування митної вартості таких товарів, а тому такі доводи відповідача суд також вважає необґрунтованими.

Не знайшли свого підтвердження також доводи митного органу в частині невідповідності документа, який підтверджує оплату імпортованого товару.

Так, митним органом в оскаржуваних рішеннях вказано, що платіжний документ неможливо ідентифікувати як платіжне доручення, оскільки в ньому лише набраний текст з банківськими реквізитами та відсутні назва банку, який провів даний платіж, будь-які печатки (в тому числі електронні), підпис відповідальної особи (підпис платника).

Так, відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні документи, що підтверджують господарську операцію, можуть існувати в електронному вигляді без обов`язкового використання печатки, якщо вони містять необхідні реквізити, передбачені законодавством.

При цьому неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Таким чином, відсутність печатки та підпису відповідальної особи, а також назви банківської установи не є підставою для відмови у визнанні платіжного документа від 15 листопада 2023 року як такого.

Щодо тверджень митного органу про те, що згідно з довідкою про транспортні витрати навантаження відбувалося за рахунок відправника, при тому, що поставка товару відбувалася на умовах EXW, якими передбачено, що витрати із навантаженням товару в транспортний засіб бере на себе покупець, то суд зазначає наступне.

Так, відповідно до умов поставки EXW продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці. Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

FCA - термін Інкотермс 2000 та 2010, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця.

Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці.

Отже, як визначено в зовнішньоекономічному контракті № 01/11/2023, продавець поставляє товар на умовах EXW. При цьому, враховуючи форс-мажорні обставини з блокади державного кордону, продавцем здійснено завантаження товару за власний рахунок, про що свідчать експортні декларації, в розділі 20 яких "Умови доставки" зазначено "FCA Pultusk".

Відтак за умовами поставки FCA продавець взяв на себе обов`язок по оформленню митних декларацій та завантаженню товару на транспорт позивача. Водночас вказаним документам відповідач оцінки не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості задекларованих товарів, та, як наслідок, безпідставність визначення такої вартості із застосуванням резервного методу.

При цьому саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості саме за ціною договору.

Варто також зупинитися і на тому, що, визначаючи митну вартість за резервним методом, митний орган в рішеннях, що оскаржуються, зазначив, що:

- джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1 ЕМД від 20 квітня 2024 року № UAUA100060/2024/211049 з рівнем митної вартості - 1,81 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 2 є товар № 2 ЕМД від 26 лютого 2024 року № UA209170/2024/016300 з рівнем митної вартості - 1,67 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 3 є товар № 1 ЕМД від 05 березня 2024 року № UA401020/2024/012352 з рівнем митної вартості - 2,86 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 4 є товар № 1 ЕМД від 08 лютого 2024 року № UA UA100100/2024/023619 з рівнем митної вартості - 1,87 Євро/кілограм;

- джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1 ЕМД від 28 лютого 2024 року № UA UA305110/2024/002617 з рівнем митної вартості - 3,34 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 2 є товар № 221 ЕМД від 08 лютого 2024 року № UA UA100330/2024/505681 з рівнем митної вартості - 4,43 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товару № 3 є товар № 5 ЕМД від 23 квітня 2024 року № UA UA100390/2024/406614 з рівнем митної вартості - 1,86 Євро/кілограм; джерелом числового значення митної вартості товарів № 4,5 є товар № 1 ЕМД від 29 квітня 2024 року № UA UA209170/2024/035610 з рівнем митної вартості - 4,4 Євро/кілограм;

- джерелом числового значення митної вартості товару № 1 є товар № 1, оформлений за ЕМД від 23 квітня 2024 року № UA UA101080/2024/001102, а саме: 1.Виробничі, технологічні піддони для бетонного заводу із сосни розміри: 1400х870х50 міліметрів - 600 штук. Використовуються на різних етапах виробництва в процесі виготовлення виробів з бетону. Виробник: Polblat Kopyt Sp.j., з рівнем митної вартості - 1,29 Євро/кілограм.

Разом із тим суд вважає слушними доводи представника позивача про те, що митний орган не звернув увагу на суттєві розбіжності в технічних характеристиках товару, який був взятий в якості джерела числового походження із товаром, який ввозився позивачем на митну територію.

Так, представником позивача до відповіді на відзив долучено порівняльні таблиці імпортованого товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" товару та товару, який митний орган брав за основу при коригуванні митної вартості таких товарів.

Із таких таблиць чітко прослідковується, що характеристики імпортованого позивачем товару та характеристики товару, ціна якого взята за основу митним органом для коригування митної вартості, мають суттєві розбіжності зокрема в назві товару, його призначенні, стані складових частинах, країні виробника, об`ємі, сфері використання тощо.

Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2020 року у справі № 520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.

У свою чергу, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

За наведених вище підстав суд вважає, що винесені відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів не відповідають вимогам пункту 2 та пункту 4 частини 2 статті 55 МК України.

Подані позивачем документи для митного оформлення товару надавали змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару та не надано переконливих доказів, які б підтверджували правомірність прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів.

За наведених вище обставин суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що позивачем було заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість імпортованого товару та що у документах, поданих позивачем до митного оформлення, не було відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена.

Відповідно до частини 7 статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000137/2 від 06 травня 2024 року, № UA401000/2024/000144/2 від 10 травня 2024 року, № UA401000/2024/000146/2 від 13 травня 2024 року, що прийняті Вінницькою митницею, є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Оскільки картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №№ UА401020/2024/000601 , UА401020/2024/000618, UА401020/2024/00629, що оскаржуються, сформовані у зв`язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості товару № UA401000/2024/000137/2 від 06 травня 2024 року, № UA401000/2024/000144/2 від 10 травня 2024 року, № UA401000/2024/000146/2 від 13 травня 2024 року, а тому такі картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів також є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, а також докази, надані представником позивача, суд доходить висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд врахував приписи частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно із якою при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 36987,58 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією № 268 від 30 липня 2024.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 36987,58 гривень.

При вирішенні питання щодо підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 гривень суд враховує приписи статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, частиною 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами 5, 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Зі змісту вказаних норм слідує, що від учасника справи, який поніс витрати на професійну правничу допомогу, вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, суд установив, що на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано договір від 10 липня 2024 року, що укладений між товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (клієнт) та адвокатом Юрченком Тарасом Петровичем (адвокат).

Відповідно до пункту 1.1 вищезазначеного договору клієнт доручає, а адвокат приймає на себе виконання обов`язків з надання правової допомоги в частині консультування, підготовки необхідних документів та представництва інтересів клієнта щодо питань, пов`язаних із оскарженням рішень про коригування митної вартості № UA401000/2024/000137/2 від 06 травня 2024 року, № UA401000/2024/000144/2 від 10 травня 2024 року, № UA401000/2024/000146/2 від 13 травня 2024 року та карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Пунктом 3.1 розділу 3 договору від 10 липня 2024 року передбачено, що винагорода за надання послуг - гонорар адвоката сплачується в гривнях та складається з плати, розмір якої визначається за згодою сторін та сплачується клієнтом.

Сторони погодили, що гонорар адвоката за надання правової допомоги, передбаченої цим договором складає у суді першої інстанції 20 000 гривень.

Наданою представником позивача квитанцією від 23 серпня 2024 року підтверджується сплата товариством з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" на користь ОСОБА_4 грошових коштів в сумі 20000 гривень відповідно до договору від 10 липня 2024 року.

Відповідно до детального розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесено позивачем у зв`язку з розглядом адміністративної справи № 120/10238/24, адвокат надав клієнту такі послуги: консультування клієнта, узгодження правової позиції по справі, вивчення нормативно-правової бази, підготовка позовної заяви. При цьому загальна вартість наданих адвокатом послуг склала 20000 гривень.

Водночас, на переконання суду, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 20000 гривень є досить завищеними.

На думку суду, надані адвокатом послуги такі, як консультування клієнта, узгодження правової позиції по справі, вивчення нормативно-правової бази охоплюються єдиною метою, якою є підготовка до складання позовної заяви, а тому обсяг виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) є неспівмірним із складністю такої роботи.

Відтак значна частина наданих адвокатом послуг, що надавалися на виконання умов договору про надання правової допомоги від 10 липня 2024 року, пов`язані із складанням позовної заяви, а тому деталізація (поділ на окремі частини) таких не свідчить про виконання роботи (надання послуг) у більшому обсязі.

Окрім того, суд враховує й те, що в провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває значна кількість адміністративних справ між тими самими сторонами з подібними вимогами, позивача у яких представляє адвокат Юрченко Т.П., а також те, що відповідач заперечує щодо відшкодування витрат на правову допомогу, вказуючи на те, що заявлений розмір судових витрат є неспівмірний зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг), обсягом наданих послуг та виконаних робіт.

Відтак з огляду на викладене, враховуючи предмет спору, обсяг наданих послуг, враховуючи заперечення відповідача щодо відшкодування таких витрат, беручи до уваги категорію та складність справи та значну кількість справ, які перебувають у провадженні Вінницького окружного адміністративного суду між тими самими сторонами з подібними вимогами, суд дійшов висновку, про наявність підстав для зменшення суми витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу до 4000 гривень, що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Встановлені обставини вказують на недостатню обґрунтованість розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 гривень, а тому суд дійшов висновку, що такий розмір є досить завищеним.

Відтак, на думку суду, розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджено у розмірі 4000 гривень, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 134, 139, 242, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Вінницької митниці про коригування митної вартості товарів № UA401000/2024/000137/2 від 06 травня 2024 року, № UA401000/2024/000144/2 від 10 травня 2024 року, № UA401000/2024/000146/2 від 13 травня 2024 року та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів №№ UА401020/2024/000601 , UА401020/2024/000618, UА401020/2024/00629.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Вінницької митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 36987 (тридцять шість тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) гривень 58 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Подільський цемент" (місцезнаходження: 21008, м. Вінниця, вул. Ярослава Мудрого, буд. 27; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 36995470)

Відповідач: Вінницька митниця (місцезнаходження: 21034, м. Вінниця, вул. Лебединського, буд. 17; ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43997544)

Повний текст судового рішення складено 20.03.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович