Справа № 234/17589/21
Суддя: Білоусова О. М.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/175/49/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" березня 2025 р. смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Білоусової О.М.,

за участю секретаря судового засідання Перепелиці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора ВП № 23 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Калініченка Сергія Миколайовича, ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із адміністративним позовом до Інспектора ВП № 23 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови, в якому зазначив, що 08.12.2021 року відносно ОСОБА_1 , Інспектором ВП № 23 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Калініченко С.М. було ухвалено постанову про накладання адміністративного стягнення серії БАВ № 603211, про визнання його винним у скоєнні правопорушення ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладання адміністративного штрафу на суму 340 грн.

Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків інспектора фактичним обставинам справи.

Вважає, що оскаржувана постанова ухвалена без врахування та належної перевірки всіх обставин справи щодо наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 ознак правопорушення та просить скасувати її.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату місце та час судового розгляду повідомлені належним чином (Електронний суд), заяв не подавали.

Дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи надані у справі докази, суд дійшов висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 08.12.2021 року відносно ОСОБА_1 , Інспектором ВП № 23 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Калініченко С.М було ухвалено постанову про накладання адміністративного стягнення серії БАВ № 603211 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, згідно з якою 08 грудня 2021 року о 14 годині 30 хвилин рухаючись на 1090 км. автодороги М-30, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом DAF моделі FT XF 105.460, д.н. НОМЕР_1 , на якому додатково було встановлено гідравлічне обладнання, чим порушив постанову КМУ №1273 від 16.12.2020 року та п.п. 31.3 (а) ПДР України, відповідальність за що передбачена за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Відповідач посилається на те, що встановлено на транспортному засобі додаткове гідравлічне обладнання всупереч вимогам постанови КМУ від 16.12.2020 № 1273, чим нібито порушено вимоги п.31.3 (а) ПДР України.

Вважає таке твердження відповідача помилковим з огляду на те, що в постанові КМУ від 16.12.2020 № 1273 передбачене таке:

16. У пункті 33:

1) абзаци перший і другий викласти в такій редакції:

«33. Перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), місця проживання або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Позивач вказує, що ніякого переобладнання автомобіля з порушенням відповідних правил, норм і стандартів зроблено не було, а додаткове гідравлічне обладнання є конструктивною особливістю транспортного засобу.

Разом з тим, відповідно до копії витягу з керівництва по експлуатації автомобіля DAF моделі FT XF 105.460 є інформація щодо встановленої пневматичної підвіски даного транспортного засобу.

Згідно технічного паспорту на DAF моделі FT XF 105.460 номерний знак д.н. НОМЕР_1 є вантажним спеціалізованим сідловим тягачем-Е. Гідравлічна система автомобіля відповідає заводській комплектації. Ніякого переобладнання гідравлічної системи даного автомобіля не проводилось, додаткове гідравлічне обладнання на автомобіль не встановлювалось.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Частиною 1 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Відповідно до підпункту «а» пункту 31.3 Правил дорожнього руху України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно із ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України.

Відповідно до п. 33 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердж. постановою КМУ від 07.09.1998 № 1388, в редакції постанови КМУ від 16.12.2020 № 1273, перереєстрація транспортних засобів проводиться в разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або непридатного для користування, зміни їх власників, місця реєстрації або найменування власників - юридичних осіб (крім зміни найменування юридичної особи у зв`язку із зміною типу акціонерного товариства або у зв`язку з перетворенням акціонерного товариства в інше господарське товариство), місця проживання або прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі заміни номерних знаків, отримання чи перезакріплення індивідуальних номерних знаків, зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не надав суду доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення позивачем 08.12.2021 року п.31.3 а ПДР України, постанови КМУ № 1273 від 16.1.2020, а саме, що він керував транспортним засобом на якому додатково встановлено гідравлічне обладнання.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, передбаченими ст. 251 КУпАП, правомірності прийнятого ним рішення, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить належних доказів підтвердження вини ОСОБА_1 , тому суд вбачає підстави для скасування постанови.

За таких підстав позов ОСОБА_1 до Інспектора ВП № 23 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Калініченка Сергія Миколайовича, ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови про скасування постанови підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою - третьою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частинами п`ятою, шостою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від відповідачів не надходило клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Отже, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано ордер, договір №234 на надання юридичних послуг від 10.12.2021 року, квитанцію №149 від 17.12.2021року про надання юридичних послуг відповідно до договору про надання юридичної допомоги Куліченко О.А.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 14.11.2019 у справі № 826/15063/18, від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 та врахованої при вирішення питання розподілу судових витрат, суд керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Отже, з огляду на зазначені норми процесуального права та правові позиції Верховного Суду, зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 2500 грн. були доведені відповідно до вимог ст.134, 139 КАС, як такі, що пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також при цьому дотримані критерії розумності їх вартості.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До позовної заяви позивачем додано квитанцію, якою підтверджується сплата судового збору в розмірі 454, 00 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 126, 123, 139, 241-246, 288, 289, 371 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора ВП № 23 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області Калініченка Сергія Миколайовича, ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову серії БАВ № 603211 від 08.12.2021 року, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за ч. 1 ст. 121 КупАП.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КупАП.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ - 40108866) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , понесені судові витрати, а саме судовий збір у сумі 454,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя О. М. Білоусова