Справа № 480/6368/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 березня 2025 року Справа № 480/6368/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) через представника звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) (далі відповідач, Військова частина НОМЕР_2 ), в якій просив:
1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів за період з 01.08.2022 по 30.09.2022.
2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім' ям під час дії воєнного стану у розмірі, збільшеному до 100 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів за період з 01.08.2022 по 30.09.2022.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у спірний період проходив службу у Військовій частині НОМЕР_2 на посаді старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (за місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативного-розшукового відділу.
У періоди з 01.08.2022 по 30.09.2022, позивач безпосередньо брав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
На запит представника позивача відповідач зазначив, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям ДПСУ здійснюється у відповідності до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, наказів АДПСУ № 392-АГ від 30.07.2022 "Про реалізацію вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168" та зазначив, що позивач у спірний період завдань на лінії бойового зіткнення чи при безпосередньому зіткненні з противником не виконував. У спірний період брав участь лише у стабілізаційних заходах.
Однак, на думку позивача, відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено йому підвищену додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях та участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 за періоди: з 01.08.2022 по 30.09.2022.
Окремо звертає увагу на те, що накази, на які посилається відповідач, не є актом Адміністрації Держприкордонслужби у розумінні вимог Закону України Про засади регуляторної політики у сфері господарської діяльності, а тому на їх підставі позивач не може бути позбавлений підвищеної додаткової винагороди.
Вважаючи, що така бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки порушує права та соціальні гарантії позивача, останній звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Крім того, у додаткових поясненнях представник позивача наголосила, що враховуючи, що позивач виконував обов`язки військової служби в межах Сумської області, яка протягом спірного періоду була віднесена до областей, в яких ведуться воєнні (бойові) дії, а також враховуючи подання підполковником ОСОБА_2 відповідних рапортів, НОМЕР_3 прикордонний загін зобов`язаний був нарахувати та виплатити позивачу спірну додаткову винагороду (а.с.95-96).
Ухвалою суду від 27.12.2023 було поновлено представнику позивача строк на звернення з клопотанням про витребування доказів та витребувано у відповідача додаткові докази у справі (а.с.111-112), зокрема, рапортів заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу про встановлення ОСОБА_3 додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень за серпень 2022 року та вересень 2022 року, документу (наказ чи інший відповідний документ), прийнятий командиром НОМЕР_1 прикордонного загону за результатами розгляду рапорту заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу про встановлення ОСОБА_3 додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень за серпень 2022 року, документу (наказ чи інший відповідний документ), прийнятий командиром НОМЕР_1 прикордонного загону за результатами розгляду рапорту заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу про встановлення ОСОБА_3 додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень за вересень 2022 року.
На виконання вимог ухвали представником відповідача 10.04.2024 були надані рапорти за підписом ОСОБА_4 . Щодо витребування інших доказів представник відповідача повідомив, що підтверджуючі документи щодо прийняття позивачем безпосередньої участі (у сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у спірний період до відповідача не надходили.
Ухвалою суду від 01.05.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання представника у зупиненні провадження у справі (а.с.138).
Ухвалою суду від 28.11.2024 у відповідача були витребувані додаткові докази у справі, на виконання якої представник відповідача надав додаткові пояснення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджується (а.с.15-18), що позивач проходить військову службу у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України. Зазначені обставини не є спірними, сторонами не заперечуються.
Поряд з цим позивач у позовній заяві вказує, що у періоди: з 01.08.2022 до 30.09.2022, безпосередньо приймав участь у бойових діях та забезпечував здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, проте за вказані періоди виплата додаткової винагороди, яка визначена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" відбувалась із порушенням вимог чинного законодавства, адже виплачувалась не в повному обсязі, а саме не в розмірі, збільшеному до 100 000 грн. з розрахунку на місяць.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV Про Державну прикордонну службу України (далі Закон № 661-IV) Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення, в структуру якої входять, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 661-IV до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.
Статтею 16 Закону № 661-IV визначено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством, у тому числі Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-ХІІ).
Так, відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, а також стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:
- посадовий оклад, оклад за військовим званням;
- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
- одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до положень частини 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Частина 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ визначає, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань кваліфікованим особовим складом, а також враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування, керівниками розвідувальних органів України.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в Україні" (затверджений Законом України № 2102-IX від 24.02.2022) в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який надалі неодноразово іншими Указами Президента України цей строк продовжувався та триває станом і на сьогодні.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, Указом Президента України № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови КМУ № 168 (в редакції від 19.07.2022) було установлено, що порядок та умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Отже, за змістом вказаних нормативно-правових актів, з 24.02.2022 у військовослужбовців Державної прикордонної служби України, виникло право на отримання додаткової винагороди в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а у тих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), у період здійснення зазначених заходів виникло право на отримання додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Тобто право на отримання збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Водночас вказана постанова Кабінету Міністрів України містить загальні умови отримання збільшеної до 100000,00 грн. додаткової винагороди, а саме: безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
При цьому право визначати конкретні бойові дії та конкретні заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, здійснення яких зумовлює виникнення права на отримання збільшеної додаткової винагороди, так само, як і право визначати порядок отримання цієї винагороди, надано керівникам міністерств та державних органів, у структурах яких проходить службу військовослужбовець.
З метою врегулювання порядку і умов виплати згаданої додаткової винагороди військовослужбовцям 30 липня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби, з посиланням на пункт 2-1 Постанови №168, було видано наказ №392-/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, який уведено в дію з 01 серпня 2022 року (а.с.86-89).
Відповідно до пункту 1 вказаного наказу, військовослужбовцям, які проходять військову службу в Адміністрації Державної прикордонної служби, регіональних управліннях, органах охорони державного кордону, загонах морської охорони, навчальних закладах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення, на період дії воєнного стану щомісячно здійснюється виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання відповідно до законодавства України обов`язків військової служби.
Також цим пунктом передбачено, що додаткова винагорода збільшується до 100 тисяч гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів.
Пунктом 2 цього наказу визначено вичерпний перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 вказаного наказу, виконання яких у відповідні дні давало військовослужбовцю право на збільшення додаткової винагороди до 100 000 гривень пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зокрема, підпунктом 7 пункту 2 цього наказу до таких заходів віднесено виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби оборони або наступу, контрнаступу (контратаки) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави.
У пункті 4 наказу №392-/0/81-22-АГ встановлено, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, здійснюється на підставі с у к у п н о с т і наявної інформації у таких документах:
1) бойового наказу (бойового розпорядження);
2) журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового, навігаційно-вахтового, навігаційного журналу), журналу ведення оперативної обстановки, бойового донесення (підсумкового, термінового, позатермінового) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад;
3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
Згідно з пунктом 5 наказу №392-/0/81-22-АГ визначено, що для військовослужбовців, відряджених до органів військового управління Держприкордонслужби, окрім документів, зазначених у пункті 4 цього наказу, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, додатково підтверджується довідкою за формою, наведеною у додатку 1 до цього наказу, що видається начальником органу Держприкордонслужби, який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відряджені військовослужбовці, із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (абзац перший пункту 5 наказу).
Для військовослужбовців Держприкордонслужби, які відряджені до органів військового управління (штабів угрупувань військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, у підпорядкування яких вони передані, безпосередня участь у бойових діях або заходах, передбачених пунктом 2 цього наказу, підтверджується довідкою, виданою керівником відповідного органу військового управління, з відображенням у ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця (абзац другий пункту 5 наказу).
У довідках, передбачених цих пунктом, обов`язково мають зазначатися відомості про підтверджуючі документи, передбачені пунктом 4 цього наказу (абзац третій пункту 5 наказу).
З 01 грудня 2022 року Адміністрацією Держприкордонслужби уведено в дію наказ від 09 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, в якому було дещо змінено перелік бойових дій і заходів, передбачених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168, проте залишився незмінним перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців, у тому числі відряджених, у таких бойових діях або заходах.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що військовослужбовцям Державної прикордонної служби на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривен, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
При цьому суд ураховує, що на час розгляду цієї справи Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 сформував висновок (підтриманий постановою Верховного Суду від 20 червня 2024 року у справі №480/1745/23) щодо питання застосування наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ у контексті визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168.
У постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ містять норми, що зачіпають права, свободи та законні інтереси осіб, встановлюють організаційно-правовий механізм їх реалізації, та підлягають обов`язковій державній реєстрації Міністерством юстиції України. З огляду на що констатував недотримання Адміністрацією Держприкордонслужби вимог законодавства при прийнятті зазначених наказів.
Водночас Верховний Суд зауважив, що у спірний період (який є аналогічним періоду, який є предметом розгляду у цій справі) виключно зазначені накази Адміністрації Держприкордонслужби визначали механізм реалізації постанови Кабінету Міністрів України № 168 щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Держприкордонслужби під час дії воєнного стану.
Також Верховний Суд указав, що ці накази Адміністрації Держприкордонслужби фактично виконувалися протягом 2022 року, в тому числі й у спірний період, органами Держприкордонслужби, зокрема, в частині визначення переліку бойових дій та заходів, передбачених пунктом 1 Постанови №168, а також документування безпосередньої участі військовослужбовців у таких діях і заходах.
Виходячи з цього Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 200/193/23 дійшов висновку, що накази Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ та від 01 грудня 2022 року №628/0/81-22-АГ підлягають застосуванню для визначення порядку та умов виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, передбаченої Постановою № 168, у спірний період.
Відтак, помилковою є позиція позивача про те, що, зокрема, наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах.
При цьому, як свідчить зміст наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ (а.с.86-89) для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях та заходах повинна бути підтвердженою документально.
У свою чергу документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі саме с у к у п н о с т і наявної інформації у наступних документах: 1) бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2) журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.
З позову та матеріалів справи (а.с.15-18) судом встановлено, що позивач у спірний період проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) на посаді старшого офіцера (старшого оперуповноваженого) прикордонного оперативно-розшукового відділу (за місцем дислокації АДРЕСА_1 ) головного оперативного-розшукового відділу.
Водночас, як вбачається з копій розрахункових листів за період з 01.08.2022 до 30.09.2022 (а.с.18) позивачу додаткова винагорода у збільшеному розмірі до 100 000 грн. пропорційно участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення бойових дій у період здійснення зазначених заходів, не була виплачена, у зв`язку з чим позивач через представника звернувся до керівництва відповідача з рапортом, у якому просив повідомити причини невиплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000грн. в розрахунку на місяць пропорційно як військовослужбовцю, який перебуває безпосередньо в районі проведення воєнних (бойових) дій, за серпень та вересень 2022 року (а.с.14).
Відповідач у відповідь на запит повідомив, що заборгованість з виплати додаткової винагороди відсутня (а.с.15).
Поряд з цим позивач та його представник заперечують ці доводи та посилаються, зокрема, на подання відповідних рапортів про встановлення додаткової винагороди за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стриманні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, копії яких, зокрема, були надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду (а.с.127-137).
Надаючи оцінку цим доводам, суд зауважує, що як вже зазначалось вище, право на отримання збільшеної до 100000,00грн. додаткової винагороди не є безумовним, а виникає у військовослужбовців виключно у разі, коли вони беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).
Так, із вказаних досліджених матеріалів вбачається, що у спірний період заступником начальника загону з оперативно-розшукової діяльності - начальника головного відділу полковника ОСОБА_5 було складено рапорти, зокрема від 19.10.2022 (за серпень-вересень 2022 року), від 18.11.2022 (за серпень 2022р.), від 21.11.2022 (за вересень 2022 року) (а.с.127-137), з проханнями встановити військовим (в тому числі, позивачу) додаткову винагороду за відповідні місяці за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримання збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Однак, матеріали справи не містять доказів складання відповідних наказів про нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу.
Задля забезпечення всебічного розгляду справи та вживаючи заходів щодо одержання доказів, судом, крім доказів, які були витребувані ухвалами суду від 07.07.2023, від 26.07.2023, 27.12.2023, 08.04.2024, додатково ухвалою від 28.11.2024 судом витребовувалися у відповідача (а.с.143) копії бойових розпоряджень командира ОТУ " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 04.07.2022 № 116/ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 /2015 (гриф), від 25.07.2022 № 116/ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 /2620, від 27.09.2022 № 116/ОТУ ІНФОРМАЦІЯ_3 /4625; бойових розпоряджень начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ПРИКЗ від 01.08.2022 № 311, від 27.09.2022 № 313 (без зазначення інформації, що складає державну таємницю), інформацію чи виконував позивач у спірний у цій справі період бойові накази (бойові розпорядження) про, що зазначено у рапортах заступника начальника загону з оперативно-розшукової діяльності начальника головного відділу полковника ОСОБА_2 ; графіки чергування (табелі обліку робочого часу) позивача за серпень вересень 2022 року; довідку за підписом начальника (командира) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 з зазначенням того, які саме завдання, за якою посадою і де виконував позивач, як військовослужбовець, у спірний період, з підтвердженням відповідними доказами.
12.12.2024 на виконання вимог ухвали суду представник відповідача щодо надання копій бойових розпоряджень, що стосуються позивача, відмітив що надання їх копій не представляється за можливе, оскільки ці розпорядження були надіслані на адресу Другого апеляційного адміністративного суду під час перегляду в апеляційному порядку, зокрема, рішення у справі №480/3569/23.
Так у постанові від 29.10.2024 у справі №480/3569/23, оцінюючи надані бойові розпорядження в контексті підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, виконання ним бойових (спеціальних) завдань, колегія суддів Другого апеляційного адміністративного суду, зробила висновок, що надані бойові розпорядження начальника прикордонного загону від 01.08.2022 № 311 (гриф), від 27.09.2022 № 313 (гриф), містять перелік ймовірних дій та заходів, які можуть проводитись, підрозділом, у якому проходив службу позивач, у випадку настання певних обставин та ситуацій, крім того, на час видання бойових розпоряджень обставини, вказані у них, за яких слід діяти тим чи іншим способом, ще не існували, тобто розпорядженнями передбачався порядок дій підрозділу на майбутнє. При цьому, встановлено, що зазначені розпорядження включають як ті завдання, виконання яких дає підстави для отримання додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, у збільшеному розмірі, так і інші, які не передбачають її нарахування.
Також представник відповідача у додаткових поясненнях наголосив, що позивач у період із початку введення в Україні режиму воєнного стану по теперішній час постійно виконує обов`язки військової служби. Водночас, у НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) відсутня будь-яка інформація про безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Отже, єдиною підставою для виплати збільшеної до 100 000,00 грн. додаткової винагороди, позивач визначає факт проходження ним служби у межах Сумської області, яка у період з 01.08.2022 до 30.09.2022 за наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України була віднесена до районів проведення бойових дій (а.с.102-106), а також факт подання підполковником ОСОБА_2 рапортів про виплату позивачу збільшеної додаткової винагороди.
Втім варто відмітити, що незважаючи на встановлений частиною 2 статті 77 КАС України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Будь-яких доказів участі у бойових (спеціальних) завданнях із переліку, встановленого пунктом 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30.07.2022 у період служби з 01.08.2022 до 30.09.2022, позивач суду не надав, про виконання таких завдань не повідомив.
Разом з тим, з інформації наданої відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів встановлено, що у згаданий період проходження служби, позивач безпосередньої участі у заходах, передбачених пунктом 2 наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30.07.2022, не приймав, документальне підтвердження виконання таких заходів відсутнє.
За таких обставин, наявність у позивача права на отримання збільшеної до 100000,00грн. додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у спірний період саме у повному обсязі суд вважає недоведеним.
Суд не бере до уваги посилання позивача та його представника на подання підполковником ОСОБА_2 рапортів, як підставу для виплати збільшеної додаткової винагороди, оскільки сам по собі факт подання рапорту не є безумовною підставою для виплати збільшеної додаткової винагороди, з огляду на те, що підтвердженням права на отримання винагороди виникає виключно за умов документального підтвердження виконання у відповідні дні бойових завдань, визначених в п.2 наказу №392-АГ від 30.07.2022 та саме на підставі с у к у п н о с ті наявної інформації у документах, передбачених в п.4 наказу №392-АГ від 30.07.2022. При цьому надані рапорти не містять інформації про конкретні бойові завдання, які виконував позивач у спірні періоди.
Більше того, подані рапорти містять неузгоджені між собою дані. Так, у рапорті, який поданий 19.10.2022, ОСОБА_6 звертався з проханнями встановити військовим (в тому числі, позивачу) додаткову винагороду за серпень-вересень 2022р., однак, у списку, який доданий до рапорту вказано, що позивач брав участь у відповідних заходах лише в серпні 2022р. та лише 12 днів (а.с.129). Втім, у рапортах від 18.11.2022 та від 21.11.2022 ОСОБА_6 звертався з проханням за кожен місяць окремо за серпень та вересень 2022р. відповідно. При цьому вже згідно списків, доданих до цих рапортів, позивач брав участь у відповідних заходах вже 24 дні у серпні 2022р. (а.с.136зворот) та 30 днів у вересні 2022р. (а.с.133зворот).
Також суд наголошує на тому, що проходження позивачем військової служби в межах Сумської області, яке було віднесене згідно з наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України до територій несення служби органами прикордонної служби на яких ведуться воєнні (бойові) дії, не є виключною підставою для отримання збільшеної до 100000,00грн. додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Право на таку винагороду у військовослужбовців Державної прикордонної служби України у спірний період виникає виключно за умов, передбачених наказом № 392-АГ від 30.07.2022.
Таким чином, підсумовуючи всі надані до суду документи щодо виконання позивачем завдань військової служби в період з 01.08.2022 до 30.09.2022 за місцем дислокації у Сумській області, судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що позивач був задіяний у заходах, які визначені у пункті 2 Наказу №392-/0/81-22-АГ.
З приведеного вбачається, що відповідачем не було отримано підтвердження інформації про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за спірний період, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної бездіяльності.
Доводи позивача про те, що останній брав участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення (здійснення) бойових дій в межах Сумської області, яка за наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України була віднесена до районів ведення воєнних (бойових) дій, суд не приймає до уваги, оскільки за вимогами наказу № 392-АГ для отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі позивач мав брати участь у заходах визначених пунктом 2 наказу № 392-АГ, тоді як доказів участі у таких заходах позивача за спірний період в ході розгляду справи не встановлено.
Позивачем, на підтвердження порушення своїх прав, не надано до суду доказів на підтвердження конкретних дат (періодів) саме безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення цих заходів, які були б для відповідача підставою для виплати позивачу підвищеної додаткової винагороди та застосування пропорційний підхід до визначення її розміру, встановлений постановою КМУ № 168. При цьому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про відсутність у відповідача інформації про участь позивача у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за спірний період.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, розподіл судових витрат згідно із ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити у повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.03.2025.

Суддя І.Г. Шевченко