Справа № 160/2353/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2025 рокуСправа №160/2353/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-
28.01.2025 року представник ОСОБА_1 - адвоката Дабіжа Олена Анатоліївна звернулася через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4142/НОД від 26 грудня 2024 року про результати службового розслідування за фактом пошкодження автомобіля Козак-5 в/н НОМЕР_2 взводу зв`язку НОМЕР_3 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про повернення ОСОБА_1 грошових коштів, що були стягнуті на виконання наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4142/НОД від 26 грудня 2024 року про результати службового розслідування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.01.2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 28.02.2025 року. Також вказаною ухвалою суду зобов`язано відповідача надати додаткові докази в даній справі.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2025 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Дабіжі Олени Анатоліївни про витребування додаткових доказів у даній справі відмовлено.
19.02.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. Так, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Відповідно до якого, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є (ч.2 ст. 3 вищенаведеного Закону): 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди. Однак, при проведенні службового розслідування відповідачем проігноровано пункти 3 та 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі». Крім того, вважає, що матеріали службового розслідування містять документи, які повністю адаптовані та спрямовані на протиправне притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності. Також наголошує, що ні Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», ні Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України не передбачено «перепризначення службового розслідування», про що командиром військової частини видано наказ №3160/НАГД від 20.11.2024 року. Порушення строків проведення службового розслідування повністю підтверджується матеріалами службового розслідування. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , з 09 листопада 2022 року зарахований до списків Військової частини НОМЕР_1 на посаду водія відділення управління командира батальйону взводу зв`язку з аеромобільного батальйону, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 15 від 09 листопада 2022 року.
23 вересня 2024 року ОСОБА_1 призначений на посаду водія 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 11 аеромобільної роти НОМЕР_3 аеромобільного батальйону, що підтверджується витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №273 від 23 вересня 2024 року.
21 вересня 2024 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2421/НАГД від 21.09.2024 призначено службове розслідування.
Однак, 19 листопада 2024 року тимчасово виконуючий обов`язки командира НОМЕР_3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 подав рапорт стосовно скасування вищенаведеного наказу та призначення нового розслідування.
Так, згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3160/НАГД від 20 листопада 2024 року про перепризначення службового розслідування, скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2421/НАГД від 21.09.2024 року та призначено нове службове розслідування.
Згідно акту службового розслідування, службовим розслідуванням встановлено наступне.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.01.2023 №97 «Про ведення автомобільної техніки в стрій військової частини НОМЕР_1 », автофургон броньований «КОЗАК-5» шасі: № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_4 , був закріплений за водієм взводу розвідки НОМЕР_3 аеромобільного батальйону солдатом ОСОБА_2 , та присвоєний військовий номер НОМЕР_2 .
Так, солдат ОСОБА_1 , 19.08.2024 року переганяв автофургон броньований «КОЗАК-5» шасі: № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_4 на відстань приблизно 2 кілометри та буквально під час першої хвилини руху автомобіля, а саме при виїзді з капірону, при виверті керма вправо, він почув якийсь хруст під днищем автомобіля, після чого вийшов з нього, оглянув візуально та нічого не виявив.
25.08.2024 року солдат ОСОБА_1 , поїхав на вказаному автофургоні на відстань 10 кілометрів до розташування підрозділу та залишив його для облаштування засобами РЕБ, при цьому він зауважив, що будь якого хрусту, який був 19.08.2024 року при переміщенні він більше не чув, тобто це можна звести до того, що цей звук міг бути від будь чого, тобто наїзду на щось, зважаючи місцевість в районі виконання бойового завдання.
09.09.2024 року солдат ОСОБА_1 , забрав вищезгаданий автофургон назад до розташування підрозділу, і під час переміщення, доїхавши до капоніру, військовослужбовець увімкнув задню передачу та на повному приводі став заїжджати у нього, але через декілька метрів бронеавтомобіль зупинився, у зв`язку із пошкодженням напівосі приводу переднього моста.
16.09.2024 року головний сержант ОСОБА_3 , діагностував та переганяв бронеавтомобіль, при переміщенні на бронеавтомобілі вже не працював передній міст.
27.09.2024 року спеціалістами ПрАТ «НВО Практика» було складено рекламаційний акт від 27.09.2024 року №3, в якому зазначено причину поломки, як: недотримання правил експлуатації повного приводу по бездоріжжю.
Таким чином, водій 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 1 1 аеромобільної роти 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 (перебуваючи на посаді водія відділення управління командира батальйону взводу зв`язку НОМЕР_3 автомобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ) солдат ОСОБА_1 , керуючи автофургоном броньованим «Козак-5» шасі № НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , не дотримувався правил експлуатації вказаного автомобіля, що спричинило поломку головної пари переднього мосту.
Своїми діями солдат ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно-правових актів, а саме: статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до якої військовослужбовець зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, яка зазначає, що кожен військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Позивач, вважаючи протиправним наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4142/НОД від 26 грудня 2024 року про результати службового розслідування за фактом пошкодження автомобіля Козак-5 в/н НОМЕР_2 взводу зв`язку НОМЕР_3 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 , звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIV.
Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.
Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).
Згідно із статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 03.10.2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 160-IX).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 160-IX пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Частиною першою та другою статті 3 Закону № 160-IX встановлено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Згідно з частиною першою статті 6 Закону № 160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення.
Статтею 8 Закону № 160-IX визначено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.
З урахуванням того, що законодавством чітко визначено необхідність встановлення вини в діях саме того військовослужбовця, який притягується до повної матеріальної відповідальності, та оскільки йдеться про застосування юридичної відповідальності до позивача, тому суд вважає, що відповідачем мав би бути доведений склад правопорушення, вчиненого позивачем, та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою.
Таким чином, для притягнення військовослужбовця до повної матеріальної відповідальності, обов`язковою умовою є підтвердження матеріалами службового розслідування факту умисного чи з необережності скоєння ним дій чи бездіяльності, та з якою метою завдано шкоду або збитки. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, попередню поведінку військовослужбовця та його ставлення до виконання службових обов`язків.
Згідно акту службового розслідування, вина позивача полягає в тому, що останній не дотримувався правил експлуатації автофургона броньованого «КОЗАК-5» шасі № НОМЕР_7 , номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого завдав збитків державі шляхом його пошкодження.
Однак, для встановлення наявності/відсутності пошкоджень бронеавтомобіля слід провести повний технічний огляд, який складається з перевірки системи гальмового та рульового керування, зовнішніх світлових приладів, пневматичних шин та коліс та інших елементів в частині, що безпосередньо стосується безпеки дорожнього руху.
Наявність/відсутність пошкоджень бронеавтомобіля неможливо встановити лише по зовнішньому огляду, адже для повного встановлення технічного стану автомобіля слід здійснити технічний огляд автомобіля як в цілому, так і окремо кожний частин та систем.
Відтак, акт технічного стану військового майна на автофургон броньований «КОЗАК-5» шасі: № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_4 від 29.08.2024 року №544 не може свідчити про перебування вищезгаданого автофургона броньованого повністю в технічно справному стані.
Крім того, в матеріалах службового розслідування наявний наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №97 від 18.01.2023 року про введення автомобільної техніки в стрій військової частини НОМЕР_1 , відповідно до якого автофургон броньований «КОЗАК-5» шасі№ НОМЕР_7 , двигун № НОМЕР_4 , колір зелений, присвоєний військовий номер НОМЕР_2 , закріплений за водієм розвідки НОМЕР_3 аеромобільного батальйону солдатом ОСОБА_2 .
Відповідач посилається на те, що бронеавтомобіль перебував у розпорядженні ОСОБА_1 , позаяк солдат ОСОБА_2 не перебував на посаді водія, а був допущений до тимчасового виконання обов`язків командира 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 3 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
Закріплення техніки здійснюється відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», додатком 5 закріплено Порядок вручення особовому складові озброєння, бойової та іншої техніки.
Згідно з вказаним Порядком Командири підрозділів перевіряють справність озброєння, бойової та іншої техніки, що підлягають врученню, і про готовність до вручення доповідають у порядку підпорядкованості.
Командир військової частини видає наказ про закріплення озброєння, бойової та іншої техніки за членами екіпажів (обслуг), водіями (механіками-водіями) та іншим особами і встановлює час та порядок урочистого вручення озброєння, бойової та іншої техніки особовому складові. Номер наказу й прізвища осіб, за якими закріплюються озброєння, бойова та інша техніка, заносяться до формулярів (паспортів). Назва стрілецької зброї, її серія, номер і дата вручення заносяться у документи, які посвідчують особу, а також у відомості закріплення зброї за особовим складом. Оголошується наказ про закріплення озброєння і техніки.
Таким чином, пошкоджений бронеавтомобіль не був у розпорядженні ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач не може нести повну матеріалу відповідальність за наявне пошкодження.
Позивач зазначив та відповідачем не спростовується, що з моменту призначення на посаду та до моменту пошкодження бронеавтомобіля, тобто протягом двох років, ОСОБА_1 жодного разу не притягувався до відповідальності, як до дисциплінарної, так і до матеріальної. В свою чергу, в службовій характеристиці зазначено, що ОСОБА_1 займаній посаді водія відповідає.
Таким чином, матеріали розслідування не містять належних та допустимих доказів про те, що саме з вини позивача державі було завдано збитки у зв`язку з неналежним виконанням ним службових обов`язків щодо недотримання правил експлуатації військової техніки, яке спричинило поломку головної пари переднього мосту, що призвело до нанесення матеріальних збитків держави.
За таких обставин, відповідачем не доведено заподіяння саме позивачем шкоди через його протиправну поведінку внаслідок неналежного виконання своїх функціональних обов`язків, не встановлено вину позивача та причинний зв`язок між його протиправною поведінкою і настанням шкоди.
В силу вимог частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (далі - Порядок № 608) встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно пункту 13 Порядку № 608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.
До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування (пункт 13 Порядку № 608).
За встановленими обставинами, службове розслідування було призначено наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2421/НАГД від 21.09.2024 року.
Однак, згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №3160/НАГД від 20 листопада 2024 року про перепризначення службового розслідування, скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №2421/НАГД від 21.09.2024 року та призначено нове службове розслідування.
Вищенаведеним порушено вимоги пункту 13 розділу ІІІ Порядку №608, позаяк строк службового розслідування фактично становив 3 місяці, в той час як в Порядку №608 встановлено загальний строк не більше двох місяців.
Крім цього, ні Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», ні Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України не передбачено «перепризначення службового розслідування».
Тобто, службове розслідування, призначене відносно позивача 21.09.2024 та закінчено 26.12.2024 року, проведено з порушенням визначеного двомісячного строку.
Суд зазначає, що важливість дотримання і неухильного виконання етапів процедури, зокрема, строків проведення службового розслідування та прийняття за наслідками відповідного наказу, безпосередньо пов`язана із забезпеченням права особи, інтересів якої вона стосується.
Недотримання строків притягнення до дисциплінарної відповідальності суб`єктом владних повноважень порушує принципи правової визначеності, викликає у особи сумніви щодо прозорості та відкритості проведення перевірки, прийняття за її наслідками безстороннього, законного рішення.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4142/НОД від 26 грудня 2024 року про результати службового розслідування за фактом пошкодження автомобіля Козак-5 в/н НОМЕР_2 взводу зв`язку НОМЕР_3 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 видати наказ про повернення ОСОБА_1 грошових коштів, що були стягнуті на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4142/НОД від 26 грудня 2024 року про результати службового розслідування, суд зазначає наступне.
Відповідно частини 1-3 статті 14 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.
Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.
У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.
Отже, скасування оскаржуваного позивачем наказу в судовому порядку має наслідком повернення позивачу стягнутих коштів, про що видається наказ.
Враховуючи зазначене та приймаючи до уваги, що суми стягнутих з позивача грошових коштів будуть йому повернуті у зв`язку з скасуванням спірного наказу на виконання даного рішення суду після набрання ним законної сили, вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню, як передчасні.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Щодо судового збору, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий відповідно до ст.139 КАС України, поверненню позивачу не підлягає.
Згідно ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №4142/НОД від 26 грудня 2024 року про результати службового розслідування за фактом пошкодження автомобіля Козак-5 в/н НОМЕР_2 взводу зв`язку НОМЕР_3 аеромобільного батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна