Справа № 357/17545/24
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/357/12/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24 березня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Махненко Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква Київської області у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Голова адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Анатолій Кравець про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Голова адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Анатолій Кравець про скасування постанови про адміністративне правопорушення, обґрунтовуючи наступним.

04.09.2024 адміністративною комісією виконавчого комітету міської ради міста Біла Церква, за головуванням Кравця А., винесено постанову № 303 від 04.09.2024 про накладення на неї адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України у виді штрафу в розмірі 850,00 гривень.

Суть порушення, на думку адміністративної комісії, полягає у тому, що 15 липня 2024 року близько 09.35 год., вона здійснила завідомо неправдивий виклик спеціальних служб, а саме: зателефонувала до пожежно-рятувального підрозділу та повідомила про пожежу в 3-х поверховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , чим вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.183 КУпАП.

Вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення є незаконним, оскільки вона не здійснювала завідомо неправдивого виклику спеціальних служб.

Так, 15 липня 2024 року близько 08.30 години ранку вона пішла до аптеки. Десь близько 09.30 години їй зателефонувала її сусідка з квартири АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_2 , яка проживає навпроти її квартири, та повідомила, щоб вона негайно йшла до доми бо в неї в квартирі пожежа та її чекають рятувальники. Коли вона прийшла до будинку то побачила, що вже була пожежно-рятувальна служба, яку викликала дана сусідка. Через відчинене вікно її квартири (квартира на першому поверсі) вони загасили дим та повідомили її, що в неї на плиті була не вимкнена каструля, яка почала чи то диміти чи то горіти, через що почав йти дим з вікна та налякані сусіди викликали пожежно-рятувальну службу.

Вона не може відповідати за дії її сусідів, проте, викликаючи пожежну-рятувальну службу, вони цілком обґрунтовано могли думати, що в її квартирі зайнялася пожежа.

Навіть, якби вона прийшла до приїзду пожежників, в силу стану фізичного здоров`я, оскільки вона є літньою людиною, вона не змогла би зайти у задимлену та можливо палаючу квартиру і, задля безпеки своєї і інших людей, вона б також в даній ситуації викликала б пожежно-рятувальну службу.

Всі ці обставини вона могла б пояснила адміністративній комісії, крім того, це могли б і підтвердити її сусіди.

Дізналася вона про дану постанову вже 20 листопада 2024 року коли розплачувалася в аптеці за ліки та з`ясувалося, що її банківська карта заблокована. У зв`язку з чим вона звернулася до банку, а там їй порадили звернутися до виконавчої служби.

В той же день, 20.11.2024 року, вона звернулася до виконавчої служби де їй повідомили про накладення на неї штрафу та подвоєння суми до 2219,00 гривень, там же їй надали копію постанови.

Коли вона, 21 листопада 2024 року, прийшла до міської ради щодо з`ясування винесення даної постанови, до неї віднеслися зневажливо та з насмішкою, зазначивши, щоб вона мовчки заплатила штраф.

Так, їй своєчасно не повідомили про дату засідання адміністративної комісії, не поцікавилися її поясненнями, не з`ясували об`єктивно обставини справи, не заслухали пояснення сусідів при потребі.

Отож, замість об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, натомість вона отримала зневажливе ставлення та постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Сума штрафу є високою для неї, так як вона отримує мінімальний розмір пенсії за віком.

Тому, просила суд скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 303 від 04 вересня 2024 року у справі про притягнення її, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю складу правопорушення ( а. с. 1-4 ).

Разом із адміністративним позовом, подано клопотання про поновлення пропущеного строку ( а. с. 10 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 ( а. с. 15 ), головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 11.12.2024 позов ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Голова адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Анатолій Кравець про скасування постанови про адміністративне правопорушення, залишено без руху ( а. с. 20-23 ).

23.12.2024 за вх. № 67889 судом отримано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду ( а. с. 26-27 ), канцелярією суду, передано судді та отримано останнім 08.01.2025.

Ухвалою судді від 09 січня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із адміністративним позовом, відкрито провадження у вищевказаній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Розгляд справи призначено на 17.01.2025 ( а. с. 28-29 ).

17 січня 2025 року розгляд справи було відкладено на 10.02.2025 ( а. с. 34 ).

30.01.2025 судом за вх. № 5854 отримано від Білоцерківської міської ради відзив на адміністративний позов ( а. с. 37-42 ) та додатки ( а. с. 43-50 ).

10.02.2025 за клопотанням позивача, оголошено перерву в судовому засіданні до 20.02.2025 ( а. с. 51-55 ).

Ухвалою суду від 20.02.2025 заява ОСОБА_1 була задоволена, замінено первісного відповідача Білоцерківську міську раду на належного відповідача Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради та відкладено розгляд справи до 10.03.2025 ( а. с. 63-65 ).

10.03.2025 за вх. № 12718 судом отримано від Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради відзив ( а. с. 71-76 ) з додатками ( а. с. 77-83), який обґрунтований наступним.

04 вересня 2024 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесено постанову № 303 про накладення адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 за вчинення правопорушення,передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в тому, що 15 липня 2024 року о 09 годині 35 хвилин здійснила завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (повідомивши про пожежу у 3-х поверховому жилому будинку за адресою: АДРЕСА_3 ).

Під час винесення вищевказаної постанови, адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області досліджено протокол про адміністративне правопорушення серія КХ № 000270 від 15 липня 2024 року, рапорт В`ячеслава Стешенка від 15 липня 2024 року, рапорти Олександра Яснівського від 15 липня 2024 року (в кількості 2 шт.).

Згідно протоколу від 15 липня 2024 року серія КХ № 000270 про адміністративне правопорушення передбачене статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення 15 липня 2024 року о 09 годині 35 хвилин, громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу, а саме: повідомила про пожежу в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . По прибуттю на місце виклику чергового караулу 3-ДПРЧ 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області встановлено, що пожежа не відбулась та ознаки горіння відсутні.

Підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення від 15 липня 2024 року серія КХ № 000270 передбачене статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення є здійснення завідомо неправдивого виклику пожежно- рятувального підрозділу громадянкою ОСОБА_1 .

Отже, враховуючи викладені вище правові норми та фактичні обставини справи, адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесла постанову від 04 вересня 2024 року № 303 про накладення адміністративного стягнення на підставі протоколу про адміністративне правопорушення, що складений у встановленому порядку уповноваженою на те посадовою особою

Звертають увагу суду на те, що відповідно до розписки з фіскальним чеком рекомендованого листа від 07 серпня 2024 року, громадянка ОСОБА_1 була належним чином повідомлена (у встановлені статтею 277-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення строки) про дату, час та місце засідання адміністративної комісії.

Окремо зазначають, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення від 15 липня 2024 року серії КХ № 000270, громадянка ОСОБА_1 свою провину визнала написавши власноруч у протоколі пояснення «В подальшому зобов`язуюсь такого не робити» та підписала останній.

Адміністративна комісія (колегіальний орган), оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, визнала доведеним, належними та допустимими доказами вчинення громадянкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 44, 46. 47, 162, 175, 245 Кодексуадміністративного судочинства України, виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області адміністративний позов громадянки ОСОБА_1 до виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

В судовому засіданні 10.03.2025 позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, надала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила його задовольнити. Наголошувала на тому, що пожежну службу вона не викликала, а в протоколі про адміністративне правопорушення від 15 липня 2024 року серії КХ № 000270, вона свою провину не визнавала, а написане нею «В подальшому зобов`язуюсь такого не робити», вона мала на увазі не залишати на пліті без нагляду каструлі.

Представник відповідача Донченко В.О. в судовому засіданні 10.03.2025 заперечував проти позовних вимог позивача, просив відмовити в задоволенні вимог, оскільки матеріалів справи підтверджують провину позивача. Також звертав увагу суду, що позивача була належним чином повідомленою про час та місце проведення засідання комісії з даного питання, але остання не прибула на комісію.

В судовому засіданні 10.03.2025 було оголошено перерву до 19.03.2025 для надання стороною відповідача доказу, а саме роздруківки журналів виклику ( а. с. 84-94 ).

В судовому засіданні 19.03.2025 долучено до матеріалів справи запит адмінкомісії виконкому БМР Київської області, відповідь начальника 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області та копію належним чином завіреного журналу реєстрації інформації про пожежі та обліку пожеж Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області.

Інших доповнень з боку позивача та представника відповідача в судовому засіданні 19.03.2025 не надходило.

Повідомлений належним чином третя особа Голова адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Анатолій Кравецьв судове засідання 19.03.2025 не з`явився.

Суд, вирішив про можливість проведення судового засідання за відсутності третьої особи.

Частиною 1 ст. 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею ( ч. 1 ст. 205 КАС України ).

Суд вважав можливим проведення судового засідання за відсутністю учасника судового розгляду ( третьої особи ), оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

Судом було вислухано пояснення сторін по справі, досліджено матеріали справи, керуючись вимогами ч. 1 ст. 227 КАС України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення ( 24 березня 2025 року о 17 годині 00 хвилин ).

Так, з урахуванням наданих пояснень учасниками, після дослідження матеріалів справи, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Так, як зазначено вище, ухвалою судді від 09 січня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду із адміністративним позовом ( а. с. 28-29 ).

Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що04 вересня 2024 року адміністративною комісією виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесено постанову № 303 про накладення адміністративного стягнення на громадянку ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке полягає в тому, що 15 липня 2024 року о 09 годині 35 хвилин здійснила завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (повідомивши про пожежу у 3-х поверховому жилому будинку за адресою: АДРЕСА_3 ) ( а. с. 6 ).

Так, винесення оскаржуваної постанови слугував протокол від 15 липня 2024 року серії КХ № 000270 про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якому зазначено, що 15 липня 2024 року о 09 годині 35 хвилин громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу, а саме: повідомила про пожежу в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 . По прибуттю на місце виклику чергового караулу 3-ДПРЧ 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області встановлено, що пожежа не відбулась та ознаки горіння відсутні ( а. с. 81 ).

Вказаний протокол був складений начальником сектору забезпечення заходів з попередження НС у Білоцерківському районі ЦЗД ГУ ДСНС України у Київській області Яснівським Олександром ( а. с. 81 ).

В протоколі в графі пояснення особи щодо якої складено цей протокол зазначено, що «В подальшому зобов`язуюсь такого не робити».

Окрім вказаного вище протоколу, в матеріалах справи містяться рапорт ОСОБА_3 від 15 липня 2024 року, рапорти ОСОБА_4 від 15 липня 2024 року (в кількості 2 шт.) ( а. с. 78-80 ).

В рапорті ОСОБА_3 зазначено, що 15.07.2024 о 09:35 на ПЗЧ 3-ДПРЧ м. Біла Церква надійшло повідомлення про те, що видно дим з вікна на 1-му поверсі 3-х поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Заявник тел. НОМЕР_1 . За результатами розвідки ознак диму та вогню не виявлено. Хибний виклик. Караул повертається в розташування частини. Підрозділ до ліквідації пожежі не залучався ( а. с. 78 ).

В рапорті ОСОБА_4 зазначено, що 15.07.2024 о 09:35 на ПЗЧ з - ДПРЧ м. Біла Церква надійшло повідомлення про те, що видно дим з вікна на 1-му поверсі 3-х поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 . Виїздом на місце виклику встановлено, інформація про пожежу не підтвердилась, хибний виклик ( а. с. 79 ).

Крім того, в іншому рапорті ОСОБА_4 зазначено, 15.07.2024 перебуваючи на добовому чергуванні о 09 годині 36 хвилин отримано повідомлення від чергового диспетчера 3-ДПРЧ 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області про пожежу в з-х поверховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_4 .В ході слідування до місця події о 10 годині 05 хвилин отримано повідомлення від диспетчера 3-ДПРЧ, що черговим караулом 3-ДПРЧ 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області за результатами проведення розвідки не виявлено жодних ознак горіння й відповідно даний виклик є хибним про що було отримано відповідний рапорт від начальника караулу 3-ДПРЧ 1-ДПРЗ ГУ ДСНС України у Київській області. Прибувши до місця події за вказаною адресою ним було здійснено детальний огляд житлового будинку на предмет виявлення ознак горіння. За результатами детального огляду жодних ознак горіння ( полум`я, диму ) та ознак горіння, яке відбувалось на передодні ( ушкодження вогнем матеріалів, речовин тощо ) виявлено не було. На місці події була присутня власниця домоволодіння ОСОБА_1 , яка роз`яснила, що весь ранок знаходилась вдома й не помічала жодних ознак горіння в своїй квартирі. Натомість гр. ОСОБА_1 , в усній формі стверджує, що відійшовши до аптеки згадавши, що забула виключити газову плиту, де готувалась їжа, вирішила викликати службу порятунку за номером 101 ( а. с. 80 ).

Згідно наявного в матеріалах справи Витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 18.10.2023, за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровано 1 особа, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 18.10.2023 ( а. с. 7 ).

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач вважає, що її неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності, здійснила завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу, оскільки нею не робився такий виклик, дану постанову вважаю необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків адміністративної комісії фактичним обставинам справи та відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення.

Зі змісту ст.9 КУпАП слідує, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності ( ст. 7 КУпАП).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

У той же час, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 25 червня 2020 року по справі № 520/2261/19, визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до приписів ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Зазначений протокол, який наявний в матеріалах справи відповідає вищевказаним положенням КУпАП.

Відповідно до ст. 17 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого Указом Президії Верховної ради Української РСР від 09 березня 1988 року № 5540-ХІ, підставою для розгляду адміністративною комісією справи є протокол про адміністративне правопорушення, складений у встановленому порядку уповноваженою на те особою.

Так, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 183 КУпАП завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, як зазначено вище, підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності слугувало саме завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу, який здійснений з боку позивача, який виявився хибним.

В силу п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

При цьому, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відсутність хоча б одного з них свідчить про відсутність складу порушення в цілому, що згідно з п. 1 ст.247 КпАП є обставиною, що виключає провадження у справі: провадження не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Водночас, безумовних та беззаперечних доказів тому, що саме позивач здійснила завідомо неправдивого виклику пожежно-рятувального підрозділу, матеріали справи не містять.

Відповідно до вимог пункту 1, розділу VIII наказу МВС України від 30 грудня 2014 року за № 1417 «Про затвердження Правил пожежної безпеки в Україні», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697, що лише у разі виявлення ознак пожежі ( горіння ) кожний громадянин зобов`язаний негайно повідомити про це за телефоном 101. При цьому, необхідно назвати місцезнаходження об`єкта, вказати кількість поверхів будинку, місце виникнення пожежі, обстановку на пожежі, наявність людей, а також повідомити своє прізвище.

В свою чергу, згідно журналу реєстрації інформації про пожежі та обліку пожеж Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області вбачається, що під номером 831, міститься інформація (дата надходження інформації про пожежу, звідки надійшла інформація: ПІБ, інша контактна інформація про заявника, форма надходження інформації ( усно, письмово, телефоном тощо ) ), в цій графі ( 2 ) вказано 15.07.2024 о 09 годині 25 хвилин, номер телефону НОМЕР_2 Пашко, в графі ( 3) стислий зміст заяви, повідомлення, інша інформація про пожежу: м. Біла Церква, Сквирське шосе, 226, видно дим з вікна першого поверху.

Отже, у вказаному журналі реєстрації про пожежі та обліку пожеж Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області, не міститься відомостей, що така інформація про пожежу була повідомлена ОСОБА_1 .

До того ж, як було встановлено в судовому засіданні та не спростовано з боку відповідача, зазначений номер телефону у журналі реєстрації інформації про пожежі - 068-742-04-17, не належить ОСОБА_1 .

Отже, об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику спеціальних служб, у тому числі, пожежної охорони, а дії правопорушника спрямовані на зрив їх нормальної роботи. Суб`єктивна сторона характеризується наявністю прямого умислу, тобто, правопорушник викликає представника спеціальної служби нібито для надання допомоги, достовірно знаючи про те, що в цьому немає ніякої необхідності, тим самим усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій.

У той же час, пояснення позивачки та матеріали справи спростовують факт про те, що саме вона здійснила неправдивий виклик працівників пожежної охорони.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, де вказано, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Вищевказаний принцип знайшов відображення і в рішеннях Європейського Суду з прав людини («Капо проти Бельгії», 42914/98, 13.01.2005року, «Радіо Франс проти Франції», 53984/00, 30.03.2004 року…) за якими прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 року по справі № 463/1352/16-а зазначив, що «процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень чинного на момент виникнення спірних правовідносин процесуального законодавства покладено на відповідача як на суб`єкта владних повноважень.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччини», «Девеєр проти Бельгії», «Адольф проти Австрії» та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Суд наголошує на тому, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

У рішенні від 10 лютого 1995 року у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" Європейський суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів:(п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р., заява №21037/05;п,53 Рішення ЄСПЛ у справі «ОСОБА_3 проти України» від 15.10.2010 р., заява №38683/06; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р., заява № 29644/10; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р., заява №12167/04).

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, за що передбачена відповідальність за ст. 183 КУпАП, належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Статтею 73 цього Кодексу зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Стаття 75 КАС України зазначає, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, шо допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09 червня 1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19 лютого 2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод.

Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку про скасування даної постанови в зв`язку із відсутністю в діях (позивача) складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що 04.09.2024 вона здійснила завідомо неправдивий виклик пожежної охорони.

Відповідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального, права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року)

Таким чином, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова адміністративної комісії Білоцерківської міської ради Київської області № 303 від 04.09.2024 винесена за відсутністю в діях (позивача) складу адміністративного правопорушення, а тому рішення суб`єкта владних повноважень не може бути залишено без змін, відповідно підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.19 Конституції України, ст. ст. 2, 5, 7-12, 17-20, 22, 25, 72-78, 90, 94, 126, 139, 159-161, 205, 242, 257-259, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 9, 10, 245, 247, 252, 254, 256, 268, 280, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, третя особа: Голова адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Анатолій Кравець про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області №303 від 04.09.2024 року про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а провадження справі про адміністративне правопорушення, закрити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса реєсрації та проживання: АДРЕСА_5 , паспорт НОМЕР_3 , виданий міським відділом Білоцерківським МУ ГУ МВС України в Київській області 06.09.19996 року, РНОКПП: НОМЕР_4 );

Відповідач: Адміністративна комісія виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області (адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15 );

Третя особа: Голова адміністративної комісії виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Анатолій Кравець (адреса: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15 ).

Повний текст судового рішення складено 24 березня 2025 року.

СуддяО. І. Орєхов