Справа № 300/657/25
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" березня 2025 р. справа № 300/657/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до Держави України, Міністерства юстиції України, Департаменту з питань виконання рішень Ради Європи (Department for the Execution of ECHR judgments Council of Europe) про визнання протиправною бездіяльність щодо виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області в справі №342/472/15-ц після розгляду питання невиконання цього рішення Європейським Судом з прав людини; зобов`язання вжити негайних заходів щодо виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області в справі №342/472/15-ц, яке виконати з індексацією на індекси інфляції та з урахуванням трьох процентів річних за час його невиконання та відшкодувати позивачу з державного бюджету України, тобто за рахунок відповідача Держави України, заподіяну моральну шкоду за розробленими ЄСПЛ критеріями за тривале невиконання вказаного судового рішення.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження по справі у частині позовних вимог до Департаменту з питань виконання рішень Ради Європи (Department for the Execution of ECHR judgments Council of Europe) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.02.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі в частині вимог до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України за правилами спрощеного позовного провадження.
В спростування доводів позивача про наявність в діях відповідачів протиправної бездіяльності, пов`язаної з невжиттям заходів загального характеру на виконання рішень Європейського суду зазначив, що починаючи з 2009 року Міністерство юстиції України розробило кілька законопроєктів, спрямованих на створення ефективної системи виконання рішень національних судів. Востаннє КМ РЄ розглядав стан виконання рішень Європейського суду у групі справ "Юрій Миколайович Іванов проти України/Бурмич та інші проти України" на своєму черговому 1475- му (DH) засіданні (19-21 вересня 2023 року), за результатами якого було ухвалено відповідне рішення. У своєму рішенні КМ РЄ, серед іншого, зазначив прогрес, досягнутий у виконанні окремих рішень національних судів у групі справ Жовнер/Юрій Миколайович Іванов. Наступний розгляд стану виконання рішень у цій групі справ КМ РЄ має відбутися у червні 2025 року. Таким чином, Міністерством юстиції України разом з іншими органами державної влади вживаються всі можливі заходи з метою виконання вказаних рішень Європейського суду в частині вжиття заходів загального характеру. Щодо виконавчих листів про стягнення на користь позивача середнього заробітку за затримку розрахунку по заробітній платі, компенсації за невикористану оплачувану відпустку та моральної шкоди, то виконавцем відмовлено у відкритті виконавчого провадження, посилаючись на частину 2 статті 3 Закону, де зазначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. Однак, з позовної заяви не вбачається, що Діброва Д.М. для виконання вищезазначеного рішення Городенківського районного суду звертався до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, як це передбачено Законом України "Про виконавче провадження" та Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845. Отже позовні вимоги є безпідставними. З наведених обставин не підлягає і задоволенню вимога щодо стягнення моральної шкоди.
У запереченні на відповідь на відзив представник позивача зазначив, що у відзиві представника держави повсемісно акцентується увага суду виключно на загальні заходи, які колись будуть прийняті на виконання рішення ЄСПЛ у справі "Бурмич та інші проти України", а також, що начебто ЄСПЛ, Комітет Міністрів Ради Європи заборонив Україні в індивідуальному порядку виконувати невиконані судові рішення українських судів, що пройшли сито розгляду справи "Бурмич та інші проти України", а також, які в подальшому ЄСПЛ стали приєднаними до названої справи та невизнані неприйнятними, а стали надісланими до виконання в Комітет Міністрів Ради Європи як результат справи "Бурмич та інші проти України". Проте заборона щодо виконання в індивідуальному порядку судових рішень українських судів, що досі невиконані, відсутня. З дня набуття рішенням Городенківського районного суду жодне з управлінь Державної казначейської служби не здійснювало казначейського обслуговування боржників, відтак позивач-стягувач ОСОБА_2 не міг звернутися в будь-який орган українського казначейства, щоби той прийнявся виконувати судове рішення на його користь. Орган ДВС також до виконання виконавчі листи суду не прийняв (це відбулося тричі). Таким чином ОСОБА_3 фактично було скасовані дії статті 129-1 Конституції України, Закону України "Про виконавче провадження", а також і дії, передбачені в Законі України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Таким чином, відмова у виконанні рішення суду, боржником за яким є державний орган, з підстав відсутності такого органу на обслуговуванні в українському казначействі була і є незаконною.
Суд, розглянувши відповідно до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 13.10.2015 в справі №342/472/15-ц, яке набрало законної сили 09.11.2015, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з Центральної міської лікарні м. Сніжне в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за травень-серпень 2014 року у розмірі 2805,17 грн., середній заробіток за затримку розрахунку по заробітній платі (за дванадцять повних місяців по стану на серпень 2015 року) у розмірі 8375,40 грн., компенсацію за невикористану оплачувану відпустку у розмірі 655,27 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Стягнуто з Центру первинної медико-санітарної допомоги міста Сніжне в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за травень-серпень 2014 року у розмірі 15001,56 грн., середній заробіток за затримку розрахунку по заробітній платі (за дванадцять повних місяців по стану на серпень 2015 року) у розмірі 95090,04 грн., компенсацію за невикористану оплачувану відпустку у розмірі 4306, 88 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

У зв`язку із тривалим невиконанням вказаного судового рішення ОСОБА_1 в 2017 звернувся із заявою до Європейського суду з прав людини.

За результатом розгляду Європейським судом з прав людини заяві позивача присвоєно №31740/17. Заяву ОСОБА_1 приєднано до справи "Бурмич та інші проти України" (№46852/13 та ін.), а також вирішено вилучити усі об`єднані заяви з реєстру справ згідно зі статтею 37 параграфу 1 (с) Конвенції та передати їх до Комітету Міністрів Ради Європи з метою їх подальшого опрацювання в межах заходів загального характеру щодо виконання пілотного рішення по справі "Іванов проти України" (№40450/04, 15 жовтня 2009 року) (а.с.4-5).

ОСОБА_1 22.07.2024 звернувся до Міністерства юстиції України щодо надання інформації про стан виконання рішення у справі "Бурмич та інші проти України" (заява №46852/13 та інші, а також результати вирішення справи "Діброва проти України" (заява №31740/17).

У відповідь на звернення позивача В.о. Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини листом №116711/Д-23690/5.2.2 від 19.08.2024 повідомив, що рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурмич та інші проти України" є рішенням про вилучення заяв, в тому числі заяви позивача, з реєстру з метою їх розгляду в рамках загальних заходів, а подальше виконання рішення національного суду буде організовано органами державної виконавчої служби відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо нездійснення ним координації роботи, пов`язаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бурмич та інші проти України" звернувся до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конвенції Високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Суду в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України; з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї; з впровадженням в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини; зі створенням передумов для зменшення числа заяв до Європейського суду з прав людини проти України регулюються Законом України №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 (далі Закон №3477-IV).

Абзацом 6 статті 1 Закону №3477-IV визначено, що рішення - а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України; в) рішення Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання у справі проти України; г) рішення Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України.

В цьому законі термін «виконання Рішення», це: а) виплата Стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру (абзац 9 статті 1 Закону №3477-IV).

Статтею 2 Закону №3477-IV передбачено, що Рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції.

Порядок виконання державною виконавчою службою Рішення в частині виплати відшкодування встановлений статтями 7-9 Закону № 3477-IV.

В постанові Кабінету Міністрів України від 31 травня 2006 року №784, якою затверджено Положення про Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини (далі - Положення №784) функції органу, відповідального за забезпечення представництва України в ЄСПЛ та кординації виконання його рішень покладено на Міністерство юстиції України.

Відповідно до п. 1 Положення №784 Уповноважений у справах Європейського суду з прав людини є посадовою особою Міністерства юстиції, на яку покладено повноваження щодо забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини під час розгляду справ про порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також інформування Комітету міністрів Ради Європи про хід виконання рішень Суду.

Згідно з п. 4 Положення №784 основними завданнями Уповноваженої особи є: 1) здійснення представництва України в Суді під час розгляду справ про порушення нею Конвенції, справ за заявами України стосовно порушення Конвенції іншими Договірними Сторонами, а також як третьої сторони під час розгляду справ за заявами громадян України або юридичних осіб - резидентів України проти інших Договірних Сторін; 2) координація роботи, пов`язаної з підготовкою матеріалів для розгляду справ у Суді та виконанням його рішень, співпраця з цією метою з іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями; 3) підготовка і внесення на розгляд Суду необхідних матеріалів, участь у слуханні справ, які ним розглядаються; 3-1) організація роботи із створення необхідних умов для проведення Судом розслідування у справі про порушення Конвенції та вжиття заходів відповідно до Регламенту Суду ; 4) здійснення координації виконання рішень Суду у справах, в яких Україна є стороною; 5) інформування Комітету міністрів Ради Європи в установленому ним порядку про стан виконання Україною рішень Суду у справах, в яких Україна є стороною.

В пункті 5 Положення №784 закріплено компетенцію Уповноваженого. Відповідно до зазначеного пункту Уповноважений: 1) вивчає факти та обставини справи про порушення Конвенції відповідно до запитів Суду; 2) відповідає в установленому порядку на запити Суду, надає докази, надсилає повідомлення та додаткові письмові зауваження, а також іншу інформацію у справах про порушення Конвенції; 3) надсилає до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій запити стосовно надання матеріалів та інформації у справах про порушення Конвенції; 4) координує роботу з підготовки пропозицій з організаційно-правових, процедурних та інших питань, пов`язаних із здійсненням представництва України в Суді; 5) визначає заходи, необхідні для створення умов для проведення Судом розслідування у справах про порушення Конвенції; 6) визначає порядок вжиття заходів відповідно до Регламенту Суду; 7) виступає доповідачем під час розгляду в Суді справ щодо порушення Конвенції та/або організовує залучення з цією метою представників відповідних державних органів, юридичних радників, зокрема іноземних; 8) вживає заходів на виконання вказівок, наданих Судом відповідно до правила 39 Регламенту Суду; 9) координує виконання рішень Суду, надсилає до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій запити із пропозиціями щодо вжиття заходів для розв`язання проблем, констатованих Судом; 10) на умовах, визначених міжвідомчою робочою групою, надсилає до Суду пропозиції щодо дружнього врегулювання спору або односторонню декларацію; 11) готує і подає Комітету міністрів Ради Європи в установленому ним порядку інформацію та звіти про хід виконання рішень Суду у справах, в яких Україна є стороною; 13) надсилає до державних органів, установ, організацій пропозиції для включення до навчальних програм із вивчення Конвенції та практики Суду; 14) подає державним органам та органам місцевого самоврядування пропозиції щодо можливих шляхів запобігання порушенням прав людини в Україні; 15) вживає за необхідності заходів для залучення в установленому порядку представників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, а також юридичних радників, примирювачів, фахівців, експертів, зокрема іноземних, для здійснення представництва України в Суді та координації виконання його рішень; 16) виконує за дорученням Міністра юстиції інші функції.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача при здійсненні ним своїх повноважень, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 784 від 31.05.2006, пов`язаної з виконанням рішення Європейського суду з прав людини в справі "Бурмич та інші проти України", суд зважає на наступне.

Судом встановлено, що 12.10.2017 Велика палата Європейського Суду з прав людини ухвалила рішення у справі "Бурмич та інші проти України", згідно з яким вирішила приєднати до п`яти заяв, зазначених у п. 1 цього рішення, ще 12143 заяви, наведені в додатках І і ІІ до цього рішення, серед яких і заява позивача, вилучити всі 12148 заяв, що стосуються однієї системної проблеми невиконання рішень національних судів в Україні, зі свого реєстру та передати їх Комітету Міністрів Ради Європи з метою подальшого опрацювання в межах заходів загального характеру щодо виконання пілотного рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України".

Підпунктом «с» пункту 1 статті 37 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що суд може на будь-якій стадії провадження у справі прийняти рішення про вилучення заяви з реєстру, якщо обставини дають підстави дійти висновку, що на будь-якій іншій підставі, встановленій Європейським судом, подальший розгляд не є виправданим.

Комітет міністрів Ради Європи є керівним органом Ради Європи та відповідно до статті 46 Конвенції є частиною її контрольного механізму та наділений повноваженнями здійснення нагляду за виконанням державних рішень, ухвалених Європейським судом.

Згідно з пунктом 204 вказаного рішення Європейського суду «… недоліки, на які скаржаться заявники у цих заявах, мають бути усунуті шляхом вжиття заходів загального характеру в рамках виконання пілотного рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", у тому числі й наданням належного та достатнього відшкодування шкоди, завданої порушенням Конвенції, встановленим зазначеним рішенням (пункти 154, 201-203 та п`ятий пункт резолютивної частини рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України"), які мають здійснюватися під наглядом Комітету міністрів. Таким чином, ураховуючи різні процеси, задіяні з цією метою Суд також доходить висновку, що повага до прав людини у розумінні пункту 1 статті 37 in fine не вимагає подальшого розгляду цих заяв для ухвалення рішення щодо індивідуального відшкодування».

У пункті 203 вказаного рішення зазначено, що у всіх подібних справах кожен теперішній і майбутній заявник фактично є «потерпілим» у розумінні статті 34 Конвенції, який має право на повне виконання пілотного рішення на національному рівні відповідно до пункту 1 статті 46 та отримання «адекватного та достатнього відшкодування», відповідно до п`ятого пункту резолютивної частини рішення у справі Іванов. Таке відшкодування повинно включати в себе й виконання ухвалених на їхню користь рішень національних судів. У зв`язку з цим Суд нагадує, що згідно з висновками, яких він неодноразово доходив у численних справах типу Іванов, Україна має виконати рішення національних судів, які залишаються невиконаними (див. згадане рішення у справі "Писарський та інші проти України" (Pysarskyy and others v. Ukraine), пункт 25).

Так, зі змісту рішення у справі "Бурмич та інші проти України" вбачається, що Велика палата Європейського Суду з прав людини визнала невиправданим подальший розгляд поданих заяв, вилучила їх з реєстру справ, зазначивши, що порушені заявниками питання стосовно невиконання або тривалого невиконання рішень національних судів уже було вирішено Європейським Судом з прав людини у пілотному рішенні від 15.10.2009 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", яким встановлено існування структурної проблеми, що призводить до порушення пункту першого статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції і передала їх Комітету Міністрів Ради Європи щоб їх можна було розглядати в межах загальних підходів з виконання згаданого вище пілотного рішення.

Тобто, заяву ОСОБА_1 не було розглянуто Європейським Судом з прав людини по суті, оскільки її було виключено з реєстру та передано Комітету Міністрів Ради Європи для розгляду відповідно до зобов`язань України, що випливають з пілотного рішення ЄСПЛ у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а саме зобов`язань щодо вжиття Україною заходів загального характеру, що виключає можливість застосування заходів індивідуального характеру.

Отже Рішення Європейського суду у справі "Бурмич та інші проти України" є рішенням про вилучення заяв з реєстру, з метою їх розгляду в рамках загальних заходів щодо виконання пілотного рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" під наглядом Комітету міністрів Ради Європи.

Зазначеним рішенням не передбачалося виплати справедливої сатисфакції заявникам.

У рішенні "Юрій Миколайович Іванов проти України" Європейський суд з прав людини визнав порушення Україною її зобов`язань за Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 статті 6 "Право на справедливий суд" та стаття 1 "Захист права власності" Першого протоколу до Конвенції) в зв`язку з систематичним невиконанням державою рішень національних судів. Крім того, було визнано порушення статті 13 "Право на ефективний засіб юридичного захисту" Конвенції в зв`язку з відсутністю у національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту від такого невиконання.

Європейський Суд з прав людини постановив, що зазначені вище порушення є наслідком несумісної з положеннями Конвенції практики, яка полягає в систематичному невиконанні державою-відповідачем рішень національних судів, за виконання яких вона несе відповідальність і у зв`язку з якими сторони, права яких порушені, не мають ефективних засобів юридичного захисту. Держава-відповідач повинна невідкладно не пізніше ніж упродовж одного року від дати, на яку це рішення набуває статусу остаточного відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, - запровадити ефективний засіб юридичного захисту або комплекс таких засобів юридичного захисту, спроможних забезпечити адекватне й достатнє відшкодування за невиконання або затримки у виконанні рішень національних судів відповідно до принципів, встановлених практикою Суду.

Статтею 13 Закону №3477-IV визначено, що заходи загального характеру вживаються з метою забезпечення додержання державою положень Конвенції, порушення яких встановлене Рішенням, забезпечення усунення недоліків системного характеру, які лежать в основі виявленого Судом порушення, а також усунення підстави для надходження до Суду заяв проти України, спричинених проблемою, що вже була предметом розгляду в Суді.

Відповідно до частини другої статті 13 Закону № 3477-IV заходами загального характеру є заходи, спрямовані на усунення зазначеної в рішенні системної проблеми та її першопричини, зокрема: а) внесення змін до чинного законодавства та практики його застосування; б) внесення змін до адміністративної практики; в) забезпечення юридичної експертизи законопроектів; г) забезпечення професійної підготовки з питань вивчення Конвенції та практики Суду прокурорів, адвокатів, працівників правоохоронних органів, працівників імміграційних служб, інших категорій працівників, професійна діяльність яких пов`язана із правозастосуванням, а також з триманням людей в умовах позбавлення свободи; д) інші заходи, які визначаються - за умови нагляду з боку Комітету міністрів Ради Європи - державою-відповідачем відповідно до Рішення з метою забезпечення усунення недоліків системного характеру, припинення спричинених цими недоліками порушень Конвенції та забезпечення максимального відшкодування наслідків цих порушень.

Статтею 14 вказаного Закону визначено дії Органу представництва щодо вжиття заходів загального характеру.

Частиною першою статті 14 наведеного Закону визначено, що щокварталу Орган представництва готує та надсилає до Кабінету Міністрів України подання щодо вжиття заходів загального характеру.

Згідно з частиною другою статті 14 вказаного Закону подання включає пропозиції щодо вирішення зазначеної в Рішенні системної проблеми та усунення її першопричини, зокрема: а) аналіз обставин, що призвели до порушення Конвенції; б) пропозиції щодо внесення змін до чинного законодавства; в) пропозиції щодо внесення змін до адміністративної практики; г) пропозиції для врахування під час підготовки законопроектів; д) пропозиції щодо забезпечення професійної підготовки з питань вивчення Конвенції та практики Європейського суду з прав людини для суддів, прокурорів, адвокатів, працівників правоохоронних органів, імміграційних служб, інших категорій працівників, професійна діяльність яких пов`язана із правозастосуванням, а також з триманням людей в умовах позбавлення свободи; е) пропозиції щодо здійснення інших заходів загального характеру, спрямованих на усунення недоліків системного характеру, припинення спричиненого цими недоліками порушення Конвенції та забезпечення максимального відшкодування наслідків цих порушень; є) перелік центральних органів виконавчої влади, які є відповідальними за вжиття кожного з пропонованих у поданні заходів.

Нормами частини 3 і 4 статті 14 Закону №3477- IV передбачено, що Одночасно з поданням Орган представництва готує аналітичний огляд для Верховного Суду України, який включає: а) аналіз обставин, що спричинили порушення Конвенції; б) пропозиції щодо приведення судової практики у відповідність з вимогами Конвенції. Одночасно з поданням Орган представництва готує та надсилає до Апарату Верховної Ради України пропозиції для врахування під час підготовки законопроектів.

Так, Кабінет Міністрів України 09.08.2017 прийняв постанова № 591 "Про утворення міжвідомчої робочої групи з вирішення проблемних питань, пов`язаних із виникненням заборгованості держави за рішеннями судів" (щодо групи справ "Юрій Миколайович Іванов проти України"/"Жовнер проти України"). Ця міжвідомча робоча група розробила стратегію погашення заборгованості держави за рішеннями національних судів та запобігання її виникненню. У подальшому цей документ було представлено на спільному заході Міністерства юстиції та підкомітету Верховної Ради України з питань виконання рішень Європейського суду з прав людини Комітету з питань правової політики та правосуддя і проекту Ради Європи "Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини". Текст цієї стратегії згодом став основою для відповідного законопроекту (№ 8533, від 27.06.2018). Вказаний законопроєкт передбачав, серед іншого, внесення змін до Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна", Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливноенергетичного комплексу", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" з метою забезпечення виконання рішень національних судів, ухвалених проти державних підприємств. Зокрема, проєкт Закону № 8533 також пропонував вирішення питання виконання рішення Європейського суду у справі "Бурмич та інші проти України" відповідно до існуючого механізму, який передбачено Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Як зазначив у відзиві представник відповідача, проєкт Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо подолання проблеми заборгованості держави за рішеннями судів" (№ 8533) 27.06.2018 було внесено до Верховної Ради України. Однак, у зв`язку з початком роботи Верховної Ради України нового (дев`ятого) скликання та відповідно до вимог частини першої статті 95 Закону України "Про Регламент Верховної Ради України" законопроєкти, не прийняті Верховною Радою попереднього скликання в першому читанні за основу, вважаються знятими з розгляду і не розглядаються Верховною Радою нового скликання.

Окрім цього, Міністерством юстиції за сприяння проекту Ради Європи "Підтримка виконання Україною рішень Європейського суду з прав людини" було розроблено "Національну стратегію щодо реалізації заходів загального характеру на виконання пілотного рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" та рішення Великої Палати у справі "Бурмич та інші проти України". Національна стратегія спрямована на приведення українського законодавства та практики у сфері виконання рішень національних судів у відповідність до стандартів Ради Європи.

Кабінет Міністрів України 01.04.2020 прийняв постанову № 258 "Про утворення Комісії з питань виконання рішень Європейського суду з прав людини" (зі змінами), одним із завдань якої є підготовка пропозиції щодо формування і реалізації державної політики стосовно подолання проблеми, констатованої Європейським судом у рішенні проти України, розроблення загальної стратегії, а також плану дій на її виконання. До складу Комісії входять представники всіх гілок влади - законодавчої, виконавчої, судової, правозахисних і міжнародних організацій. До її складу безпосередньо входить і Заступник Міністра юстиції - Уповноважений у справах Європейського суду з прав людини як секретар Комісії.

Перше засідання Комісії відбулося 17.09.2020, на якому було представлено проект Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання рішень судів, боржниками за якими є державний орган або державне підприємство, установа, організація, на період до 2022 року.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 1218-р схвалено Національну стратегію розв`язання проблеми невиконання рішень судів, боржниками за якими є державний орган або державне підприємство, установа, організація, на період до 2022 року, а згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 19.09.2023 строк виконання Стратегії продовжено до 2025 року.

Метою цієї Стратегії є розв`язання системної проблеми невиконання і тривалого виконання рішень судів, констатованої Європейським Судом з прав людини у рішеннях у справах "Юрій Миколайович Іванов проти України" та "Бурмич та інші проти України". Стратегія спрямована на подальше приведення законодавства України та практики його застосування у відповідність із стандартами Ради Європи у сфері виконання рішень судів. Положення Стратегії ґрунтуються на практиці Європейського суду з прав людини, рішеннях, резолюціях КМ РЄ.

Реалізація Стратегії спрямована, серед іншого, на зменшення кількості невиконаних рішень судів та погашення державного боргу у зв`язку з невиконаними рішеннями судів, що здійснюватиметься шляхом виконання відповідного плану заходів, який передбачає конкретні строки та відповідальних виконавців.

Як зазначив відповідач, востаннє Комітет міністрів Ради Європи розглядав стан виконання рішень Європейського суду у групі справ "Юрій Миколайович Іванов проти України/Бурмич та інші проти України" на своєму черговому 1475- му (DH) засіданні (19-21 вересня 2023 року), за результатами якого було ухвалено відповідне рішення. У своєму рішенні Комітет, серед іншого, зазначив прогрес, досягнутий у виконанні окремих рішень національних судів у групі справ Жовнер/Юрій Миколайович Іванов, а також повторив про важливість запровадження національних засобів правового захисту щодо невиконання національних судових рішень. Наступний розгляд стану виконання рішень у групі справ "Юрій Миколайович Іванов проти України/Бурмич та інші проти України" КМ РЄ має відбутися у червні 2025 року.

Суд зазначає, що інститут Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини в Україні є однією з найважливіших ланок реалізації Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод на національному рівні та утвердження верховенства права.

Як уже зазначено судом вище, заяву позивача не було розглянуто ЄСПЛ по суті, оскільки її було виключено з реєстру та передано Комітету Міністрів Ради Європи для розгляду відповідно до зобов`язань України, що випливають з пілотного рішення ЄСПЛ у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", а саме зобов`язань щодо вжиття Україною заходів загального характеру, що виключає можливість застосування заходів індивідуального характеру. Рішенням ЄСПЛ від 12.10.2017 року у справі "Бурмич та інші проти України" Україну не було зобов`язано до виплати справедливої сатисфакції чи вжиття інших заходів індивідуального характеру.

З урахуванням викладеного суд зазначає, що рішення у справі "Бурмич та інші проти України" (заява №46852/13 та інші) не є рішенням, яке, відповідно до Закону №3477-IV, підлягає виконанню, у зв`язку з чим відсутні підстави для вжиття заходів, передбачених статтями 5-7 Закону № 3477-IV.

В той же час, Уповноваженим у справах Європейського суду з прав людини вживаються заходи з метою координації виконання рішення Європейського суду з прав людини "Бурмич та інші проти України", вчиняються дії в частині вжиття заходів загального характеру, передбачених статтею 14 Закону №3477-IV.

Згідно з Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Міністерство юстиції України як самостійний суб`єкт владних повноважень не задіяний у процедурі виконання рішень Європейського суду з прав людини, а тому відсутні підстави для визнання протиправними його дій чи бездіяльності щодо виконання стосовно позивача рішення у справі "Бурмич та інші проти України".

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача щодо визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області в справі №342/472/15-ц після розгляду питання невиконання цього рішення Європейським Судом з прав людини.

Враховуючи те, що позовні вимоги про зобов`язання вжити заходи щодо виконання рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області в справі №342/472/15-ц, яке виконати з індексацією та відшкодування заподіяної моральної шкоди за тривале невиконання вказаного судового рішення, є похідними від первісної позовної вимоги, суд приходить до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити також.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Міністерства юстиції України, Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.