Справа № 512/220/25
Суддя: БРЮХОВЕЦЬКИЙ О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/512/9/25
"21" березня 2025 р.
УХВАЛА

про залишення адміністративного позову без руху

Суддя Савранського районного суду Одеської області Брюховецький О.Ю. розглянувши можливість відкриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності №2 (смт. Саврань) відділу поліції №1 (смт. Любашівка) Подільського РУП ГУНП в Одеській області про скасування постанови серії БАД №614428 від 13.08.2023 про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2025 представник позивача Білоног О.О. звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАД №614428 від 13.08.2023 про адміністративне правопорушення, складену поліцейським РПП СПД №2 ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Глинським Ю.І., за порушення правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статі 122 КУпАП за те, що 13.08.2023 о 22 годині 04 хвилини в смт.Саврань по вул. Соборній, 44, керував транспортним засобом ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого відсутнє дзеркало заднього виду, чим порушив п.п.31.4.7.а в ПДР.

Згідно зі статтею 31 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статті 37 КАС України, того ж дня було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому дану справу.

Відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161,172 цього Кодексу.

Вивчивши вказану позовну заяву з доданими до неї матеріалами, вважаю, що вона повинна бути залишена без руху, виходячи з наступних підстав.

В силу пункту 5 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначається виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з частиною четвертою статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Представником позивача Манукяна Джона у поданому до суду позові заявлено клопотання про поновлення строку для оскарження постанови серія БАД №614428 від 13.08.2023 пропущеного ним на його думку з поважних причин.

При вирішенні зазначеного клопотання суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналогічна правова норма щодо строку оскарження закріплена і в частині 2 статті 286 КАС України, відповідно до приписів якої позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Процесуальні строки дисциплінують суб`єктів адміністративного судочинства, роблять процес динамічним і прогнозованим. Без наявності строків на ту чи іншу процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав сторін - учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Вказаним положенням кореспондують приписи п. 3 Розділу 8 Наказу Міністерства внутрішніх справ України "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" від 18.12.2018 № 1026, відповідно до якого, зокрема, строк зберігання відеозаписів становить:

1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб;

2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб.

В позовній заяві представник позивача Манукяна Джона зазначав, що з метою з`ясування причин наявності в базах даних і системах МВС свідчень про наявність у позивача 5 (п`яти) адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього позивач звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката Білонога О.О., який діючи як представник позивача, звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо отримання інформації і копій постанов про накладення на позивача адміністративних правопорушень.

У відповідь на вищевказаний адвокатський запит за вих. №66.3.2/1164 від 04.03.2025 відповідач повідомив, що працівниками відповідача 13.08.2023 позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення ПДР як водій автомобіля ВАЗ 2106, державний номерний знак НОМЕР_2 та надав копію постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД №614428 від 13.08.2023.

Разом з тим, позивач вважає, що датою фактичного отримання оскаржуваної постанови є саме дата отримання відповіді відповідача на адвокатський запит - 04.03.2025.

Так, позивач вважає, що строк на подачу позову оскарження вказаної постанови ним пропущений з поважних причин (не отримання копії оскаржуваної постанови та його необізнаність взагалі про її існування). Таким чином, позивач не погоджується з постановою про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті серія БАД №614427 від 13.08.2023 та просить поновити йому строк на її оскарження.

Згідно з правовим висновком п. 28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 лютого 2024 року у справі №990/270/23 поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №686/28291/19, при вирішенні питання пропуску строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, суди повинні з`ясувати дату отримання цієї постанови.

До поважних причин пропуску процесуальних строків відносяться обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій (правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 09 листопада 2020 року у справі №420/1813/19).

Окрім того, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (Заява №3236/03), «… сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява №8371/02, п.2, та «Трух проти України», заява №50966/99 від 14.10.2003 року).

Відповідно до вимог частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Подання позовної заяви без дотримання вимог, встановлених статтею 161 КАС України, є підставою для залишення позовної заяви без руху (ч.1 ст.169 КАС України).

Водночас одне лише заперечення позивачем факту підпису оскаржуваної постанови, вказуючи про візуально різні підписи при наявності копії такої постанови з відповідними підписами особи у графах "Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено", "Копію постанови мною отримано" не спростовує власне підписи позивача в постанові, і, відповідно, не може бути прийнята судом як поважна причина пропуску строку її оскарження.

При цьому складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів є кримінальним правопорушенням та передбачене статтею 366 Кримінального кодексу України.

Таким чином, позивачу ОСОБА_2 для виконання вимог частини 6 статті 161 КАС України з метою вирішення судом питання про поважність причин пропуску строку для звернення до суду з адміністративним позовом, необхідно навести інші підстави для поновлення процесуального строку звернення до суду та додати до заяви про поновлення вказаного процесуального строку письмові докази на підтвердження зазначених ним обставин, що обумовили його пропуск.

Щодо зареєстрованого місця проживання (перебування, знаходження) позивача.

В матеріалах справи наявна посвідка на постійне проживання в Україні № НОМЕР_3 видана 22.02.2019 на ім`я позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

В самій позовній заяві позивач вказав зареєстроване і фактичне місце проживання АДРЕСА_1 .

Однак, в матеріалах справи відсутні підтверджуючі документи про місце реєстрації позивача.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вільний вибір місця проживання чи перебування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, на вибір адміністративно-територіальної одиниці, де вони хочуть проживати чи перебувати; місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги; місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Особа може мати декілька місць проживання/перебування. Водночас законодавством визначено необхідність проведення реєстрації (декларування) місця проживання/перебування особи, яка може бути здійснена тільки за однією адресою за її власним вибором, в тому числі й на підставі договору оренди житлового приміщення.

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Приписами статті 25 КАС України встановлено, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно до частини 2 статті 26 КАС України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Оскільки, предметом позову є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, суд доходить до висновку про наявність підстав для застосування положень частини 1 статті 25 КАС України для визнання підсудності, а тому, така позовна заява може бути пред`явлена за місцем реєстрації позивача або за місцезнаходженням відповідача.

Отже, законодавець, оперуючи поняттям «місце проживання особи», передбачає, що таке місце проживання має бути особою зареєстровано і суб`єкти владних повноважень зобов`язані враховувати таку інформацію при здійсненні ними владно-управлінських функцій.

Підсумовуючи викладене, саме лише зазначення місця проживання не може вважатися достатньою підставою для прийняття позовної заяви судом за місцем фактичного проживання позивача.

Подібні висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 31.03.2021 у справі №380/7750/20, від 21.10.2021 у справі №300/2557/20.

Частиною четвертою статті 161 КАС України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином, позивачем усупереч вимог статті 161 КАС України не надано доказів у обґрунтування зазначеного у позові його зареєстрованого місця проживання/перебування, тому усуваючи даний недолік позовної заяви, позивачу необхідно надати суду докази, які підтверджують його зареєстроване місце проживання/перебування станом на момент звернення до суду та станом на час надання таких відомостей.

Щодо належності відповідача суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідач є обов`язковим учасником адміністративного процесу його стороною. Основною ознакою сторін адміністративного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Відповідно до частини 3 статті 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 2 статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною третьою статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 126 КУпАП, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Тому належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.

Даний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26.12.2019 у справі № 724/716/16 та від 17.06.2020 у справі № 127/6881/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною 1 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Відповідно до частини 1 статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління національної поліції в Одеській області зареєстроване як юридична особа, організаційно-правова форма - орган державної влади, .

Оскаржувана постанова була винесена поліцейським СПД № 2 ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області сержантом поліції Глинським Ю.І. При цьому, СПД № 2 ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області є структурним підрозділом Подільського РУП ГУНП в Одеській області, яке, в свою чергу, є структурним підрозділом Головного управління Національної поліції в Одеській області, яке є юридичною особою публічного права та відповідно має власні рахунки, баланси та бюджетні асигнування.

Виходячи з викладеного, належним відповідачем у даній справі є Головне управління Національної поліції в Одеській області.

Водночас суд зазначає, що хоча суд відповідно до положень частини 3 статті 48 КАС України може за згодою позивача замінити первісного відповідача до ухвалення рішення у справі, тобто, вочевидь, після стадії залишення позовної заяви без руху, проте правильне визначення належного відповідача у справі саме на цій процесуальній стадії, з огляду на не підтвердження зареєстрованого місця проживання/перебування позивач має вирішальне значення для коректного визначення територіальної підсудності справи.

Відповідно до частин 2, 3 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суддею в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначені недоліки позовної заяви та спосіб їх усунення.

Відповідно до приписів частин 2 статті 169 КАС України, з урахуванням характеру встановлених суддею недоліків позовної заяви, позивачу ОСОБА_4 необхідно встановити строк для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, в іншому випадку вона буде вважатись неподаною і повернута позивачу.

Керуючись статтями 94, 160, 161, 169, 241, 248, 256, 294 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання від 11.03.2025 представника позивача ОСОБА_1 адвоката Білонога О.О. про поновлення строку для подання адміністративного позову відмовити.

Визнати неповажними викладені в адміністративному позові та клопотанні від 11.03.2025 про поновлення строку для подання адміністративного позову представником позивача ОСОБА_1 адвоката Білонога О.О. причини пропуску процесуального строку звернення до суду із адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сектору поліцейської діяльності №2 (смт.Саврань) відділу поліції №1 (смт.Любашівка) Подільського РУП ГУНП в Одеській області про скасування постанови серії БАД №614428 від 13.08.2023 про адміністративне правопорушення залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали, для зазначення інших підстав для поновлення строку та усунення інших зазначених недоліків позовної заяви.

Попередити позивача, що у разі не виправлення зазначених в ухвалі недоліків протягом наданого часу, адміністративний позов буде вважатись неподаним і повернутий.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Ю. Брюховецький