Справа № 280/8254/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/8254/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року (головуючий суддя Новікова І.В.)

в адміністративній справі №280/8254/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 03.09.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до відповідачів: Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідач-2), в якому просила:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 №77 від 04.03.2024 щодо пенсії позивачки;

-зобов`язати відповідача-1 зарахувати позивачці до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.08.2007 включно, встановивши, що станом на 01.05.2016 року стаж державної служби позивачки, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, становить більше 20 років, та перевести позивача з 27.12.2023 року з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та до пункту 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII в розмірі 60 % суми заробітної плати, визначеної в довідках Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 27.12.2023 №06-081-10/4033 та №06-081-10/4031.

В обґрунтування позовних вимог позивачкою зазначено, що 27.12.2023 звернулась до територіального органу ПФУ із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ та пп.8, 10, 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №889-VIII та надала всі необхідні документи, у тому числі довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 27.12.2023 №06-081-10/4033 та №06-081-10/4031, і за її заявою їй було призначено пенсію. Разом з тим, в подальшому, наприкінці березня позивачем отриманий лист ГУ ПФУ в Запорізькій області разом з копією рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому зазначалося про те, що позивачу відмовлено у перерахунку пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» за заявою від 27.12.2023, яку разом з іншими документами вже було розглянуто та прийнято позитивне рішення 02.01.2024. Крім того, відповідач 1 листом від 20.03.2024 повідомив позивача, що за період з 27.12.2023 рік по 29.02.2024 рік виникла переплата пенсії у сумі 24106,6 грн. та її необхідно повернути. Позивачка зазначає, що в подальшому було з`ясовано, що при додатковому контролі її пенсійної справи було встановлено, що до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VIII, безпідставно зараховано період роботи з 04.07.2001 року по 31.08.2007 року в органах місцевого самоврядування на посаді з присвоєнням рангу посадової особи місцевого самоврядування, тому у березні поточного року ГУ ПФУ в Житомирській області переглянуто з 27.12.2023 пенсійну справу позивачки та приведено у відповідність та прийнято рішення відмову в перерахунку пенсії. Позивачка вважає протиправним рішення відповідача-2 №77 від 04.03.2024.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №77 від 04.03.2024.

Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.08.2007 включно, та перевести ОСОБА_1 з 27.12.2023 з пенсії за віком, призначеної згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ та до пункту 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VIII, в розмірі 60 % суми заробітної плати, визначеної в довідках Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 27.12.2023 №06-081-10/4033 та №06-081-10/4031.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що оскільки позивач у спірний період займала посаду в органах місцевого самоврядування, що передбачена у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а відповідно такий період має бути врахований до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

В свою чергу, не підлягають задоволенню позовні вимоги про те, щоб судом було встановлено, що станом на 01.05.2016 року стаж державної служби позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, становить більше 20 років, оскільки в рамках адміністративного судочинства судом не встановлюються юридичні факти. В даному випадку повноваження щодо призначення позивачці пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Житомирській області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області, відтак позовні вимоги до ГУ ПФУ в Запорізькій області на даний час є необґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області (відповідачем-2) подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що пунктом 10, 12 Прикінцевих положень Закону передбачено призначення пенсій за віком відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII наступним особам: державним службовцям, які на день надання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; державним службовцям, які на день надання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, ст. 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсій відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Зазначає, що статтею 25 Закону №3723-ХІІ визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлювалися ранги державних службовців. При визначенні права на призначення пенсії з 01.05.2016 до стажу державної служби зараховується лише період роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ до 04.07.2001, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». В свою чергу, особи, які станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом №889-VІІІ) не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ, права на пенсію відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ не мають.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну залишити без задоволення. Посилається на те, що станом на 01.05.2016 року відповідно до вимог пп. 8, 10, 12 розділу ХІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 року мала більше 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 28.12.1993.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2023 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ та пп.8, 10, 12 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону 889-VІІІ та надала необхідні документи, у тому числі довідки Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області від 27.12.2023 року №06-081-10/4033 та № 06-081-10/4031.

З 27.12.2023 заяву позивачки було задоволено та позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

04.03.2024 ГУ ПФУ в Житомирській області повторно розглянуто заяву позивачки від 27.12.2023 щодо переходу на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про державну службу», за результатами чого прийнято рішення №77, яким відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку зі зменшенням розміру пенсії.

Позивачка вважає протиправним рішення відповідача-2 №77 від 04.03.2024. Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01.05.2016 у повному обсязі набув чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, згідно ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ.

Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови:

у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04.04.2018 року (зразкова справа №822/524/18).

Приймаючи рішення №77 від 04.03.2024, відповідач послався саме на те, що позивачка не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, оскільки на думку відповідача періоди роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ до 04.07.2001, тобто на дату набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», у зв`язку з чим період роботи на посадах в органах місцевого самоврядування з 04.07.2001 по 31.08.2007 включно не враховано до стажу який дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ до 04.07.2001.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі доводи відповідача-2 є помилковими, з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджується, що у період з 04.07.2001 по 31.08.2007 включно позивачка проходила службу в органах місцевого самоврядування із присвоєнням 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 року (чинного до 01.05.2016 року, тобто в період проходження позивачем служби в митних органах) визначались посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Згідно ч.2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

В свою чергу, статтею 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» визначено, що в органах місцевого самоврядування встановлюються такі категорії посад: сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Згідно статтею 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад.

Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

Відтак, до 01.05.2016 чинним на той час законодавством України було прямо передбачено, що період роботи в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Оскільки позивачка у спірний період займала посаду в органах місцевого самоврядування, що передбачена у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», то відповідно такий період має бути врахований до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Стосовно посилань відповідача-2 на те, що розмір пенсії позивачки зменшиться у разі переведення її на пенсію, як державного службовця, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки за наслідками повернення позивачки на пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органом ПФУ встановлено, що позивачці пенсія виплачена у більшому розмірі, що свідчить про те, що розмір пенсії розрахованої за нормами Закону України «Про державну службу» є більшим. Ураховуючи те, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст. 241-245, 250, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.10.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 13.03.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова