Справа № 320/10550/24
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року № 320/10550/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, скасування повідомлення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого Максима Глібовича, в якому просить:

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого Максима Глібовича щодо особисто підписаного повідомлення від 06.09.2023 № 72662913 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і залишення без виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі №640/21047/20, ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №640/21047/20 з порушенням норм статті 129-1 Конституції України;

- скасувати особисто підписане ОСОБА_3 повідомлення від 16.10.2023 № 72662913 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та залишення без виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі №640/21047/20 і ухвали Київського кружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №640/21047/20.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач перешкоджає виконанню рішення суду та протиправно виніс повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

08.10.2024 до суду надійшли заяви позивача та ОСОБА_2 про вступ у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача.

У своїй заяві ОСОБА_2 просить:

визнати протиправними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялого Максима Глібовича щодо особисто підписаного повідомлення від 06.09.2023 № 72662913 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання і залишення без виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі №640/21047/20, ухвали Київського окружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №640/21047/20 з порушенням норм статті 129-1 Конституції України;

скасувати особисто підписане ОСОБА_3 повідомлення від 16.10.2023 № 72662913 державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання та залишення без виконання ухвали Київського окружного адміністративного суду від 11 травня 2023 року у справі №640/21047/20 і ухвали Київського кружного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі №640/21047/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 залучено до участі у справі як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_2 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 замінено первісного відповідача - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бялого Максима Глібовича на належного відповідача - відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі відповідач).

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що пред`явлений до відділу виконавчий лист № 640/21047/20, виданий 02.04.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва, уже перебував на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень, за наслідками чого державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65610098 від 18.07.2022, керуючись п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки вказана постанова є чинною та в судовому порядку не оскаржувалася, а інші підстави для прийняття виконавчого документа до виконання відсутні, відповідачем 06.09.2023 винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. У зв`язку з цим, представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими, просить у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що не погоджується з доводами і аргументами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву та вважає, що повідомлення відповідача про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є незаконним, тому підлягає скасуванню.

Третьою особою також подано відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзив, та повідомив, що ним оскаржено постанову про закінчення виконавчого провадження від 18.07.2022 до суду.

Позивач підтримав позовні вимоги повністю та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у їх задоволенні.

Третя особа з самостійними вимогами підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити.

Враховуючи наявні у справі матеріали, наявність підтвердження належного повідомлення сторін, а також той факт, що дана категорія справ передбачає скорочені строки розгляду, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

До відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 01.09.2023 позивачем подано на виконання виконавчий лист № 640/21047/20, виданий 02.04.2021 Окружним адміністративним судом м. Києва, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.

Державним виконавцем винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 06.09.2023.

Не погодившись з таким повідомленням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 1404-VІІІ виконавче провадження це як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно частини 1 статті 13 Закону № 1404-ІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону № 1404-ІІІ визначені обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців. Зокрема частиною 1 встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. А пунктом 1 частини 2 цієї ж статті визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 6 статті 26 Закону № 1404-ІІІ передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Статтями 63, 75 Закону № 1404-ІІІ встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

У відповідності до вимог даних статей Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин, виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Статтею 39 Закону № 1404-ІІІ передбачені підставі закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 11 частини 1 статті 39 Закону № 1404-ІІІ передбачено, що у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону виконавче провадження підлягає закінченню.

Отже, з урахуванням викладених норм права державний виконавець, як суб`єкт владних повноважень, в силу положень Основного Закону, повинен виконувати свої повноваження лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та зобов`язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення. Прийняттю державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження мають передувати певні дії відносно боржника, послідовність яких визначена Законом №1404. Лише після здійснення всіх необхідних заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду, державний виконавець має можливість винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження № 65610098 з примусового виконання виконавчого листа № 640/21047/20, виданого 02.04.2021 Окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсію ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01 січня 2016 року без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум.

31.05.2021 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Даною постановою боржнику надано десятиденний строк для виконання рішення суду.

Оскільки рішення суду не виконано боржником без поважних причин, державним виконавцем 26.07.2021 винесено постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 5100 грн та встановлено десятиденний строк для виконання рішення суду та зазначеної постанови державного виконавця.

19.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на боржника в подвійному розмірі.

18.07.2022 державним виконавцем направлено до Шевченківського управління поліції ГУ НПУ в м. Києві подання про притягнення посадових осіб боржника до кримінальної відповідальності за невиконання рішення суду.

Також, 18.07.2022 державним виконавцем на підставі пункту 11 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65610098 з примусового виконання даного виконавчого документа.

Вказана постанова на час розгляду даної справи не скасована в судовому порядку та є чинною.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у справі №640/21047/20, з урахуванням ухвали суду від 24.07.2023 про внесення виправлень, замінено стягувача у виконавчому провадженні №65610098, з виконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2021 №640/21047/20 про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 , виходячи з розрахунку 80% відповідних сум грошового забезпечення з 01.01.2016 без обмеження її максимальним розміром із врахуванням раніше виплачених сум, а саме: ОСОБА_2 на правонаступника ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 направив 01.09.2023 відповідачу з метою примусового виконання виконавчий лист Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.04.2021 №640/21047/20.

Разом з тим, відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону №1404 виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 41 Закону №1404-ІІІ визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Виходячи з системного аналізу викладених правових норм, у випадку винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та направлення оригіналу виконавчого документа на адресу суду, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як зазначено вище, постанова про закінчення виконавчого провадження №65610098 від 18.07.2022 з примусового виконання виконавчого листа №640/21047/20 є чинною та не скасована у судовому порядку.

Оскільки тільки після скасування постанови, виконавче провадження в силу частини 1 статті 41 Закону №1404-ІІІ підлягає відновленню, суд вважає, що відповідачем правомірно повернуто виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, оскільки виконавче провадження №65610098 з примусового виконання виконавчого листа №640/21047/20, виданого 02.04.2021 Окружним адміністративним судом міста Києва, вже закінчене на підставі пункту 11 часини 1 статті 39 Закону №1404-ІІІ.

При цьому, факт заміни стягувача у виконавчому листі ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у справі №640/21047/20, тобто після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження №65610098 від 18.07.2022, не є підставою для відновлення виконавчого провадження.

Отже, повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 06.09.2023, винесене державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бялим М.Г. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом №1404-ІІІ та підстави для його скасування відсутні.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, з урахуванням вищевикладеного, відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність винесення оскаржуваного повідомлення.

Натомість, позивачем не надано достатньо доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору також не доведено належними і допустимими доказами протиправність винесення відповідачем оскаржуваного повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

За таких обставин, проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач та третя особа звільнені від сплати судового збору на підставі п.13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», підстави для розподілу судових витрат відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 15, ) про визнання протиправними дій та скасування повідомлення, - відмовити.

2. У задоволенні адміністративного позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спорту на стороні позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 15, ) про визнання протиправними дій та скасування повідомлення, - відмовити.

3. Рішення суду відповідно до ч.1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Відповідно до ч.6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та у порядку, передбаченому ст.ст. 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Марич Є.В.