Справа № 160/23877/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 рокуСправа №160/23877/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №219 від 02.08.2024р., визнання протиправними дій та зобов`язання утриматись від вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024р. (згідно відмітки Укрпошта) ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 18.09.2024р., просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 №219 від 02.08.2024р. про зарахування позивача до списків військової частини НОМЕР_1 , в той час як відповідно до довідки ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р. позивач придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у залученні позивача до виконання бойових завдань, в той час як відповідно до довідки ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р. позивач придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 утриматись від вчинення дій, пов`язаних з залученням позивача до виконання бойових завдань.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що згідно Довідки ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р. за станом здоров`я його було визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб. Проте, 02.08.2024р. його було призначено на посаду у військовій частині НОМЕР_1 , яка приймає безпосередню участь у бойових діях, на підставі оспорюваного наказу №219, що підтверджено записом у його військовому квитку. Позивач вважає наказ №219 від 02.08.2024р. у частині призначення його на посаду та залучення у подальшому його до виконання бойових завдань протиправним, а дії вчиненими всупереч висновків ВЛК про його стан здоров`я, які містяться у згаданій вище Довідці ВЛК та всупереч ч.1 ст.11 Закону №2011-ХІІ, ст.ст.18,19,58 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та ст.49 Конституції України, що, на його переконання, призвело до порушення його конституційного гарантованого права на охорону здоров`я, яке підлягає судовому захисту. Також, і з метою ефективного захисту його прав, свобод та інтересів, просив суд вийти за межі позовних вимог згідно ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.1-3, 33-34).

Ухвалою суду від 25.09.2024р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідача протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзивів з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати копію оспорюваного наказу, надати докази залучення позивача до виконання бойових завдань (дата, час, які саме бойові завдання ним виконувались та упродовж якого терміну), надати докази того, що в/ч НОМЕР_1 є військовою частиною забезпечення та не виконує бойові завдання виходячи з вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.38).

Зазначена ухвала суду разом із адміністративним позовом була отримана, зокрема, відповідачем у його електронному кабінеті 03.09.2024р. (адміністративний позов з додатками), 25.09.2024р. (ухвалу суду), що є належним повідомленням відповідача про час та місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявними у справі (а.с.41-43).

На виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, засобами поштового зв`язку від відповідача до канцелярії суду 05.11.2024р. надійшов письмовий відзив на позов, у якому відповідач просив у задоволенні позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю посилаючись на те, що місце проходження служби позивача було визначено наказом командира оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.07.2024р. №276-РС, оспорюваний наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 від 02.08.2024р. про зарахування позивача до списків особового складу в/ч та призначення позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону із врахуванням вакантних посад на той період, є похідним від наказу старшого начальника, а тому вважає, що військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем за позовом про визнання протиправним та скасування наказу №219 від 02.08.2024р. Стосовно інших позовних вимог позивача відповідач зазначив, що в/ч НОМЕР_1 не є військовою частиною забезпечення, проте, у кожній в/ч є підрозділи, які виконують допоміжні функції та функції забезпечення до виконання яких залучаються військовослужбовці, які мають певні обмеження, пов`язані із їх станом здоров`я. Так, враховуючи відомості про стан здоров`я позивача згідно Довідки ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р. останній був залучений до служби у підрозділі, яка безпосередньо не пов`язана із його участю у бойових діях з урахуванням того, що він придатний до служби, зокрема, «у медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони», що згаданою Довідкою ВЛК допускається. Тому позивач був залучений до виконання бойових завдань згідно наказів №220 від 03.08.2024р., №272 від 22.09.2024р. у складі ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », згідно відомостей із журналу бойових дій механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 та рапортів командирів, позивач з 03.08.2024р. по теперішній час до виконання бойових завдань не залучався, використовувався для виконання допоміжних функцій забезпечення діяльності підрозділу, що не суперечить встановленим для нього Довідкою ВЛК обмеженням. Тобто, на переконання відповідача, будь-якої вини чи протиправних дій з боку відповідача стосовно позивача допущено не було, тому позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.49-52).

Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 24.03.2025р. у зв`язку із перебуванням судді Конєвої С.О. у щорічній відпустці у період грудень 2024р. січень 2025р., з 06.03.2025р. по 14.03.2025р. та, як наслідок, об`єктивну неможливість прийняття у цей період рішень у справах, на підставі ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд даної справи було продовжено до 24.03.2025р. (а.с.74).

Враховуючи викладене, рішення у даній справі приймається судом 24.03.2025р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до вимог ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Із наявних копій документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин України ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України за призовом по мобілізації у військовому званні солдата, призваного наказом командира військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по особовому складу) від 30.07.2024р. №276-РС, що підтверджується копією паспорта позивача, копією військового квитка позивача та копією Витягу із наказу від 02.08.2024р. №219 (а.с.5-12,54).

Довідкою ВЛК №381/6993, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.06.2024р., стосовно позивача було проведено медичний огляд за змістом якою позивача було визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 64-б графи ІІ Розладу хвороб, копія даної Довідки ВЛК, наявна у справі (а.с.13,67).

Надалі, згідно до п.55 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 від 02.08.2024р., на підставі вищезгаданого наказу від 30.07.2024р. №276-РС, припису командира в/ч НОМЕР_2 №7300 від 01.08.2024р., позивача було призначено на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону з 02.08.2024р. про що свідчить зміст копії Витягу із наведеного наказу (а.с.54).

Позивач у позові вказав, що призначення його на згадану вище посаду у в/ч НОМЕР_1 є протиправним рішенням відповідача, а протиправними діями відповідача, які полягають у залученні позивача до виконання бойових завдань, порушене беззаперечне конституційне гарантоване його право на охорону здоров`я (а.с.2).

Отже, не погоджуючись з вищенаведеним наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2024р. №219, наведеними вище діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Разом з тим, як встановлено судом зі змісту позову, позивач фактично у ньому висловлює незгоду із призначенням його на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 , тоді як зі змісту прохальної частини позову, позивач уже просить визнати протиправним та скасувати спірний наказ в частині лише зарахування його до списків в/ч НОМЕР_1 .

Проте, встановивши наведені розбіжності у позові та у прохальній частині позову, судом під час розгляду даної справи, було витребувано від відповідача копію оспорюваного позивачем наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2024р. №219, за змістом п.55 якого судом встановлено, що за ним позивача було призначено на згадану вище посаду навідника, а тому, суд, із аналізу наведених обставин, приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, слід вийти за межі позовних вимог та розглянути питання правомірності прийняття відповідачем наказу про призначення позивача на посаду саме навідника в/ч НОМЕР_1 без урахування висновків Довідки ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р згідно пункту 55 наказу №219 від 02.08.2024р., що фактично має вплив на права та обов`язки позивача та мало б бути предметом цього спору у прохальній частині позову, виходячи з вимог ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення позовних вимог позивача частково про визнання протиправним та скасування пункту 55 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 02.08.2024р. №219 в частині призначення позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону, виходить з наступного.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992р. №2232-ХІІ (далі Закон №2232-ХІІ) визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаний із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

За приписами частини 4 статті 2 вказаного вище Закону, передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби ч.7 ст.6 Закону №2232-ХІІ.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008р. (далі Положення №1153/2008).

Громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України (далі - військова служба) в добровільному порядку або за призовом - п.2 Положення №1153/2008.

Також згаданим пунктом передбачено, що за призовом громадяни проходять, зокрема, військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Право видавати накази по особовому складу щодо призначення та звільнення з військових посад, надається, зокрема, командирам військових частин згідно до вимог пункту 12 Положення №1153/2008.

Згідно до вимог абзацу 3 підпункту 3 пункту 82 Положення №1153/2008 передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється, на нижчі посади, зокрема, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

У відповідності до вимог пункту 3 Положення №1153/2008 встановлено, що громадяни, які, зокрема, призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби наказом Міністерства оборони України 14.08.2008р. №402 було затверджене Положення про військово-лікарську комісію у Збройних Силах України, зареєстроване у Міністерстві юстиції України 17.11.2008р. за №1109/15800 (далі Положення №402).

За п.1.1 підрозділу 1 розділу І - це Положення №402 визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Військово-лікарська експертиза це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби п.1.2 підрозділу 1 розділу І Положення №402.

У відповідності до п.1.3 підрозділу 1 розділу І Положення №402 передбачено, що серед основних завдань військово-лікарської експертизи визначено таке завдання як, зокрема, добір громадян України, придатних за станом здоров`я до військової служби, для укомплектування Збройних Сил України.

Приписами п.2.1 підрозділу 2 розділу І згаданого Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

У відповідності до вимог п.1.1 розділу ІІ Положення №402 передбачено, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема:

- до військової служби призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти);

- військовослужбовців до військової служби;

- військовослужбовців до військової служби за військовою спеціальністю;

- військовослужбовців, призовників, військовозобов`язаних та резервістів до служби в Десантно-штурмових військах, на підводних човнах, надводних кораблях, у морській піхоті, підрозділах спеціального призначення.

У Додатку 1 до Положення №402 «Розладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби» (далі Розлад хвороб») наведений перелік назв хвороб/станів здоров`я та їх співвідношення з придатністю чи непридатністю до проходження військової служби.

Так, згідно статті 64 «б» графи ІІ Розладу хвороб, передбачено, що військовослужбовці з помірними порушеннями функцій (хвороби хребта та їх наслідки М40-М54 (кіфоз і лордоз, сколіоз, остеохондроз хребта) придатні у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Таким чином, із аналізу наведених вище приписів чинного законодавства у сфері проходження військової служби слідує, що при призначенні на посади за військовими спеціальностями військовослужбовців, призваних по мобілізації, в особливий період, командири військових частин мають обов`язок враховувати стан здоров`я кожного військовослужбовця щодо його придатності до військової служби згідно переліку наведених вище Розладу хвороб за інформацією наданою військово-лікарськими комісіями, що оформлюється висновками (постановами, свідоцтвами, довідками) таких ВЛК, які є обов`язковими до виконання.

Так, у ході судового розгляду даної справи судом було встановлено, що 10.06.2024р. ІНФОРМАЦІЯ_4 від 10.06.2024р. стосовно позивача було проведено медичний огляд за результатами якого позивача було визнано придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 64-б графи ІІ Розладу хвороб, про що складено Довідку ВЛК №381/6993 (а.с.13,67).

Разом з тим, наведена інформація про обмеження у проходженні позивачем військової служби згідно Довідки ВЛК №381/6993, командиром в/ч НОМЕР_1 при призначенні позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 згідно змісту п.55 оспорюваного наказу №219 від 02.08.2024р.не була врахована.

Відповідних доказів відповідачем суду не надано, а оспорюваний наказ такої інформації не містить.

Слід зазначити, що навідник у військовій справі це військова посада військовослужбовця у відділеннях різних родів військ Сухопутних військ, який виконує завдання щодо вогневої підтримки особового складу з кулеметів, комплексів озброєння бойових машин, танків, бронетранспортерів.

Таким чином, із наведеного слідує, що посада навідника передбачає безпосередню участь такого військовослужбовця (за посадою навідника) у веденні бойових дій.

Тобто, позивач не міг бути призначений на посаду навідника згідно обмежень, які наведені у Довідці ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р. за ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб.

А відповідно, із аналізу наведених встановлених судом обставин та аналізу вищенаведених приписів чинного законодавства у сфері проходження військової служби, суд приходить до висновку, що при призначенні позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 згідно пункту 55 наказу від 02.08.2024р. №219, командир Військової частини НОМЕР_1 мав обов`язок врахувати вищенаведений стан здоров`я позивача щодо придатності до проходження військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 64-б графи ІІ Розладу хвороб згідно інформації, яка наявна у Довідці ВЛК від 10.06.2024р. №3816993, а також і аналогічної інформації, яка міститься і у копії згаданого вище військового квитка позивача (а.с.12-13,67).

Разом з тим, при призначенні позивача на згадану вище посаду за п.55 оспорюваного наказу №219 від 02.08.2024р. врахування стану здоров`я позивача щодо придатності його до проходження військової служби саме на підставі статті 64-б графи ІІ Розладу хвороб, що відображено було, у тому числі і у військовому квитку позивача, відповідачем суду не надано.

Враховуючи проаналізовані вище встановлені судом обставини та приписи чинного законодавства у їх сукупності, суд приходить до висновку, що при призначенні позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 згідно пункту 55 наказу від 02.08.2024р. №219 фактично інформація про стан здоров`я позивача про придатність його до проходження військової служби на підставі статті 64-б графи ІІ Розладу хвороб, яка містилася не тільки у Довідці ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, а й у пункті НОМЕР_3 військового квитка позивача, командиром в/ч НОМЕР_1 , була безпідставно проігнорована, що є порушенням відповідачем вимог Закону №2232-ХІІ, абзацу 3 підпункту 3 пункту 82 Положення №1153/2008, п.2.1 підрозділу 2 розділу І Положення №402 в частині того, що постанови (довідки) ВЛК є обов`язковими до виконання та ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб, що є Додатком 1 до Положення №402.

При цьому, судом критично надається оцінка доводам відповідача у відзиві на позов з приводу того, що позивача було призначено на посаду навідника з урахуванням стану його здоров`я, визначеного за Довідкою ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, останній був залучений до виконання допоміжних функцій, зокрема, «у медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони», з огляду на те, що таке твердження є неспроможним, оскільки воно жодними доказами відповідачем не підтверджено та суперечить вище проаналізованим судом посадовим обов`язкам за посадою навідника.

За викладених обставин, слід дійти висновку, що оскільки судом встановлено, що призначення позивача на вищезгадану посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 за п.55 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 від 02.08.2024р. відбулося без дотримання відповідачем вищенаведеним вимог законодавства щодо придатності позивача до проходження військової служби на підставі ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб згідно Додатку 1 до Положення №402 згідно Довідки ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, що не спростовано відповідачем жодними доказами, а тому такий оспорюваний пункт 55 наказу №219 підлягає визнанню судом протиправним та скасуванню.

Окрім того, слід зазначити, що виконання правил, установлених абзацом 3 п.п.3 пункту 82 Положення №1153/2008 щодо призначення на посади військовослужбовців з урахуванням стану здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії, є імперативним обов`язком суб`єкта владних повноважень, проте, у даних правовідносинах, такий обов`язок відповідачем, було проігноровано.

З огляду на наведені вище встановлені судом обставини порушення суб`єктом владних повноважень у справі своєї ж процедури прийняття рішень (оспорюваного пункту 55 наказу №219), встановленої абз. 3 п.п.3 п.82 Положення №1153/2008, недотримання проаналізованих вище приписів наведеного законодавства щодо призначення позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 всупереч придатності позивача до військової служби лише у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони на підставі статті 64-б графи ІІ Розладу хвороб, що було проігноровано відповідачем, суд приходить до висновку, що оспорюваний п.55 наказу командира в/ч №219 від 02.08.2024р. в частині саме призначення позивача на посаду навідника, є протиправним та підлягає скасуванню.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не було наведено жодних підстав та не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчити про правомірність прийняття оспорюваного пункту 55 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині)№219 від 02.08.2024р. в частині призначення позивача на посаду навідника, з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм чинного законодавства.

Є безпідставними та необґрунтованими аргументи відповідача щодо необхідності відмови судом у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки жодних таких позовних вимог позов у даній справі не містить.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення, тому відхиляються судом, аргументи відповідача з приводу того, що оскільки оспорюваний наказ командира в/ч НОМЕР_1 №219 є похідним від наказу старшого начальника (наказу командира військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 30.07.2024р. №276-РС) в/ч НОМЕР_1 за позовною вимогою про визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 №219 від 02.08.2024р. не є належним відповідачем, з огляду на те, що, по-перше, наведені обставини є безпідставними і необґрунтованими через те, що саме оспорюваним наказом командиром в/ч НОМЕР_1 було призначено позивача на посаду навідника без урахування висновків Довідки ВЛК №381/6993 від 10.06.2024р., що призвело до порушення прав та інтересів позивача саме командиром в/ч НОМЕР_1 ; по-друге, той факт, що оспорюваний наказ є похідним від наказу старшого начальника, не позбавляє його сили акту індивідуальної дії, який підлягає оскарження у порядку адміністративного судочинства України відповідно до вимог ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України та приписів ст.55 Конституції України.

Інші аргументи відповідача, викладені у відзиві на позов, не беруться судом до уваги, оскільки вони не спростовують встановлених судом фактів порушення відповідачем процедури прийняття оспорюваного пункту 55 наказу №219 від 02.08.2024р. встановленої абзацом 3 п.п.3 п.82 Положення №1153/2008 (призначення на посаду навідника з урахуванням стану здоров`я позивача).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень оспорюваного п.55 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 в частині призначення позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 без урахування його стану здоров`я на підставі ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб Додатку 1 до Положення №402 згідно довідки ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, суд приходить до висновку, що посадова особа відповідача (командир в/ч НОМЕР_1 ) при прийнятті наведеного пункту наказу діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом встановлено, що при прийнятті оспорюваного п.55 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 від 02.08.2024р. щодо призначення позивача на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 без врахування стану здоров`я позивача на підставі ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб Додатку 1 до Положення №402 згідно Довідки ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, відповідач допустив порушення прав, свобод та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасування у оспорюваній частині.

Також у даних правовідносинах слід вийти і за межі позовних вимог (про що просив позивач у позові) та зобов`язати відповідача призначити позивача, призваного по мобілізації, на посаду з урахуванням його стану здоров`я, відображеного у Довідці ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993 на підставі ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402, а саме: «придатний до проходження військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони», які мають похідний характер та є ефективним засобом відновлення порушеного права позивача згідно до вимог ст.13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, виходячи з вимог ч.2 ст.9, ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Між тим, позовні вимоги позивача про визнання протиправним та скасування п.55 оспорюваного наказу №219 від 02.08.2024р. в частині зарахування позивача до списків особового складу частини, на всі види забезпечення (про що просить позивач у прохальній частині позову) задоволенню не підлягають, оскільки фактично його приписи не порушують прав, свобод та інтересів позивача, у цій частині наказу позивач не призначався на посаду навідника, що є предметом цього спору, а тому наведений спосіб захисту порушеного права не є належним, оскільки у даному контексті його скасування не призведе до відновлення його порушених прав в частині призначення його на посаду саме навідника у відповідності до вимог ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача, які полягають у залученні його до виконання бойових завдань всупереч його стану здоров`я за Довідкою ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, то в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, навідник у військовій справі це військова посада військовослужбовця у відділеннях різних родів військ Сухопутних військ, який виконує завдання щодо вогневої підтримки особового складу з кулеметів, комплексів озброєння бойових машин, танків, бронетранспортерів.

Разом з тим, позивачем ні до позову, ні у ході розгляду даної справи, жодних доказів, які б свідчили про залучення його відповідачем як навідника до виконання завдань щодо вогневої підтримки особового складу з кулеметів, комплексів озброєння бойових машин, танків, бронетранспортерів, суду не надано, а судом таких фактів не встановлено.

Позивачем у позові взагалі не наведено обставин з приводу того, до яких саме виконання бойових завдань залучався позивач відповідачем, які він вважає протиправними.

А щодо залучення позивача до виконання бойового завдання 17 отбр №2390 від 27.09.2024р., яке полягало у евакуації поранених та загиблих з населеного пункту Ольгівка Курської області, то суд зазначає, що виконання даного бойового завдання позивачем не є залученням його до виконання бойових завдань за посадою навідника, а відповідно, не суперечить його стану здоров`я за змістом Довідки від 10.06.2024р. №381/6993.

При цьому, судом враховується і те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача в силу ч.2 ст.77 КАС України.

Разом з цим, визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті і обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Тобто, в частині визнання протиправними дій відповідача, які полягають у залученні його до виконання бойових завдань всупереч його стану здоров`я за Довідкою ВЛК від 10.06.2024р. №318/6993 позивач ніяким чином не довів ці підстави позову.

Аналогічний правовий висновок міститься і у постанові Верховного Суду від 20.06.2024р. у справі №400/249/23.

За викладених обставин, у наведеній частині позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача, задоволенню не підлягають.

Також і позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача утриматись від вчинення дій, пов`язаних із залученням позивача до виконання бойових завдань, які є похідні вимоги від основних (визнання протиправними дій відповідача, які полягають у залученні його до виконання бойових завдань всупереч його стану здоров`я за Довідкою ВЛК від 10.06.2024р. №318/699), у задоволенні яких судом вище відмовлено, тому ці вимоги позивача як похідні задоволенню не підлягають.

Окрім того, слід зазначити, що зобов`язання утриматися від вчинення дій направлені на захист права на майбутнє, що не відповідає приписам ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено захист уже порушених прав, а не тих, які можливо будуть порушені у майбутньому.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та враховуючи, що позивач як військовослужбовець звільнений від сплати судового збору за даним позовом згідно до п.12 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у адміністративного суду відсутні будь-які підстави для їх розподілу у порядку, встановленому ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправним та скасування наказу №219 від 02.08.2024р., визнання протиправними дій та зобов`язання утриматись від вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 55 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №219 від 02.08.2024 року в частині призначення солдата ОСОБА_1 на посаду навідника механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) призначити солдата ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ), призваного по мобілізації, на посаду з урахуванням його стану здоров`я, відображеного у Довідці ВЛК від 10.06.2024р. №381/6993, а саме: «придатний до проходження військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, медичних підрозділах, логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони» про придатність до військової служби на підставі ст.64-б графи ІІ Розладу хвороб Наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008р. №402.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва