Справа № 120/5790/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5790/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

24 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови у переведенні з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію по втраті годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" в розмірі 70% заробітної плати померлої дружини, зобов`язання вчинити дії.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 23.09.2024 позов задовольнив частково. Визнав протиправним рішення головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії № 01 від 01.03.2024 року.

Зобов`язав головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 з 07.04.2023 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком померлого годувальника, обчисленої на підставі статті 37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року "Про державну службу", виходячи із заробітку, визначеного ТУ ДСА у Вінницькій області від 21.03.2023 року № 4-35/0113, та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що норми законодавства не дають права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 70% щомісячного грошового утримання судді у відставці померлого годувальника. Окрім того, зауважує, що надані позивачем довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця не відповідають оплаті державного службовця, визначеної Законом України "Про державну службу".

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , яка працювала на посаді судді Крижопільського районного суду Вінницької області, та з 04.02.2016 року була звільнена у відставку і з того часу отримувала щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 07.12.2022 року.

07.04.2023 року позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника на підставі Закону України "Про державну службу" з урахуванням відомостей про заробітну плату за померлу дружину ОСОБА_2 , зазначених в довідці Територіального управління ДСА в Вінницькій області від 21.03.2023 року №4-35/0113.

За результатами розгляду поданої заяви головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області листом від 09.05.2023 року № 0200-0210-8/46049 повідомило, що пенсії по втраті годувальника не призначаються відповідно до норм Закону України " Про державну службу".

Не погоджуючись з вказаною відмовою, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.04.2023 про переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника та перевести ОСОБА_1 з 07.04.2023 на пенсію по втраті годувальника на підставі статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", здійснивши перерахунок та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, повторно розглянувши зазначену заяву на виконання рішення суду, головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення № 01 від 01.03.2024 року про відмову у переведенні, з огляду на недоцільність. Так, зауважено, що на виконання рішення суду, розмір пенсії з 07.04.2023 року складає 2093 грн, а розмір пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на визначену дату складає 2760 грн.

З метою отримання детальної інформації щодо розрахунку пенсії, представник позивача звернувся із адвокатським запитом до відповідача.

З наданої інформації позивачем встановлено, що розрахунок здійснено на підставі положень ст.27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньомісячного заробітку, що дорівнює 0. При цьому, розмір пенсії за підрахунком відповідача складає 0,00 грн., а сума 2093 грн є доплатою до прожиткового мінімуму.

Відтак, вважаючи рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії № 01 від 01.03.2024 року протиправним, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, Закон України № 1402-VIII від 02.06.2016 року "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 1402-VIII) в окремих випадках прямо передбачає гарантії судді та членів його сім`ї. Зокрема, у частинах першої та другої статті 140 цього Закону зазначено, що судді, члени їхніх сімей та їхнє майно перебувають під особливим захистом держави.

Відповідно до частини першої статті 144 Закону № 1402-VIII суддя та члени його сім`ї мають право на безоплатне медичне обслуговування у державних закладах охорони здоров`я. Члени сім`ї судді можуть обслуговуватися в тих медичних закладах, де обслуговується суддя.

Разом з тим, Закон № 1402-VIII не визначає особливостей пенсійного забезпечення осіб, що перебували на утриманні судді, на випадок його смерті.

За положеннями частини першої статті 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема, відповідно до частин першої та другої статті 141 цього Закону (в редакції чинній на час призначення померлій годувальниці довічного грошового утримання) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Більше того, у цій редакції стаття 37 Закону № 3723-XII діяла і на час виходу померлої судді у відставку.

Разом з тим, відповідно до пункту 2 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10.12.2015 року N 889-VIII "Про державну службу" з 01.05.2016 року втратив чинність Закон України № 3723-XII"Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, пункти 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визначають, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону N 889-VIII до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах суддів.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до частин 13, 14 статті 37 Закону № 3723-XII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно матеріалів справи, на час виходу у відставку померлої судді та призначення їй довічного грошового утримання (лютий 2016 року) статус суддів визначався Законом України №2453-VІ від 07.07.2010 року "Про судоустрій та статус суддів".

При цьому, право на пенсію по втраті годувальника на підставі статті 37 Закону України № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року "Про державну службу" вже було встановлено рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 15.11.2023 року у справі № 120/11221/23, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2024 року. Відтак, є преюдиціально встановленим фактом.

Зокрема, у зазначено рішенні суду констатовано, що наявний та підтверджений пенсійним органом страховий стаж судді у відставці ОСОБА_2 становить 22 роки 10 місяців 12 днів. Таким чином станом на 01.05.2016 суддівський стаж (стаж державної служби) становив понад 20 років, а тому після досягнення пенсійного віку остання зберігала право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, відповідачем при розрахунку пенсії з метою визначення доцільності призначення такої пенсії розрахунок здійснено на підставі ст. 27 Закону України № 1058-IV без урахування відомостей про заробітну плату померлої судді у відставці.

Відтак, відповідачем протиправно не враховано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії, видану ТУ ДСА у Вінницькій області від 21.03.2023 року із відомостями про заробітну плату працюючого судді Крижопільського районного суду.

Разом з тим, судом першої інстанції враховано правові висновки Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладені в постанові від 21.12.2021 року у справі № 440/7341/20, та згідно яких розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII від 16.12.1993 року, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 року, або

(2) 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року.

У цій справі судова палата Верховного Суду заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, вважала за можливе застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону № 1058-IV.

Отже, із цього слідує, що відсоткове значення розміру пенсії в разі втрати годувальника за наведених вище підстав має визначатися не від суми заробітку такого годувальника, а від розміру його пенсії, на яку годувальник (суддя у відставці) мав право.

Таким чином, оскільки позивач виявив бажання отримувати пенсію в разі втрати годувальника на підставі Закону № 3723-XII, то розмір такої пенсії має становити 70 % від розміру пенсії за віком померлої годувальника, обчисленої на підставі статті 37 Закону № 3723-XII від 16.12.1993 року, виходячи із її заробітку, визначеного у довідці.

Крім того, з огляду на те, що позивачеві було неправомірно відмовлено у переведенні на пенсію після його звернення 07.04.2023 року, суд зазначає, що у контексті цієї справи переведення на інший вид пенсії та її перерахунок, повинні бути здійснені з дати подання первинної заяви.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести з 07.04.2023 року позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком померлої годувальниці, обчисленої на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ, з врахуванням довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 21.03.2023 р. № 4-35/0113, та здійснити виплату такої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.