Справа № 140/395/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/395/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення від 28 листопада 2024 року №62 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Закон №796-XII); зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII з 22 листопада 2024 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 20 липня 1987 року по 21 січня 1988 року, з 18 травня 1989 року по 02 грудня 1989 року та з 27 квітня 1994 року по 24 липня 1994 року.

Позов обґрунтований тим, що позивач є особою, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, та 22 листопада 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУ ПФУ у Волинській області) із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до приписів Закону №796-XII та отримала рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року менше трьох років та відсутністю необхідного страхового стажу.

Із таким рішенням позивач не погоджується та вважає його протиправним. Зазначила, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та довідка виконавчого комітету Сошичненської селищної ради від 18 грудня 2022 року №513 підтверджують проживання у зоні гарантованого добровільного відселення - у селі Качин Волинської області станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років. Також позивач вважає, що до її страхового стажу спірні періоди роботи мають зараховуватися згідно із записами трудової книжки (період роботи з 20 липня 1987 року по 21 січня 1988 року) та трудової книжки колгоспника (періоди роботи з 18 травня 1989 року по 02 грудня 1989 року та з 27 квітня 1994 року по 24 липня 1994 року), а недотримання правил ведення трудових книжок не може впливати на її особисті права.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.27-30) у задоволенні позовних вимог просив відмовити, зазначивши, що ним розглянута заява ОСОБА_1 від 22 листопада 2024 року про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII із прийняттям рішення від 28 листопада 2024 року №62 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та періоду роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року (підтверджений період роботи (проживання) становить лише 1 рік 7 місяців 26 днів). ОСОБА_1 не зараховано до страхового стажу період роботи в колгоспі з 18 травня 1989 року, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні, що потребує уточнення довідкою господарства, в якому набуто стаж, а у разі його ліквідації довідками архівних установ, а також період роботи з 20 липня 1987 року по 21 січня 1988 року (дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення з роботи).

Інші заяви по суті справи чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні від сторін не надходили.

Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову; відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, тому що заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Отже, заявлене у відзиві відповідачем клопотання про залучення до участі у справі другого відповідача ГУ ПФУ у Волинській області не підлягало судом вирішенню по суті.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

22 листопада 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку (тобто у віці 56 років).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Волинській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 28 листопада 2024 року №62 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи та непідтвердженням роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років. Вказано, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 22 роки 8 місяців 13 днів, а період роботи (проживання) на території радіоактивного забруднення - 1 рік 7 місяців 26 днів (а.с.7).

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Отже, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19 грудня 2023 року №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02 січня 2024 року за №1/41346), які набрали чинності 15 лютого 2024 року, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 30 червня 1993 року (а.с.9), ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами і компенсаціями, встановленими Законом №796-ХІІ.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23).

Верховний Суд (постанови від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 28 листопада 2024 року №62 є непідтвердження роботи (проживання) у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та відсутність необхідного страхового стажу.

Перевіряючи доводи сторін щодо перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01 січня 1993 року як основної умови для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно із Законом №796-XII, суд враховує такі обставини.

Як видно з відомостей паспорта громадянина України (а.с.6), ОСОБА_1 народилася в селі Качин Камінь-Каширського району Волинської області.

У довідці виконавчого комітету Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району Волинської області від 28 грудня 2022 року №513 (підписана діловодом сільської ради) вказано, що позивач з народження по 15 травня 1989 року постійно проживала та була зареєстрована в селі Качин Камінь-Каширського району Волинської області (а.с.10).

За записами трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач з 20 липня 1987 року по 21 січня 1988 року працювала у Камінь-Каширському районному побутовому комбінаті (записи №1, №2) (а.с.11).

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 місто Камінь-Каширський Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Поряд з вказаними обставинами судом також встановлено, що з 01 вересня 1985 року по 15 липня 1987 року навчалася у професійно-технічному училищі №12 міста Луцька, що підтверджено дипломом серії НОМЕР_3 (а.с.44); відповідний запис наявний і у трудовій книжці НОМЕР_2 (а.с.11).

Суд враховує висновки Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23, за змістом яких оскільки навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання нерозривно пов`язане з постійним місцем проживання особи, а відтак період навчання позивача у навчальному закладі, розташованому у місті Луцьку Волинської області (не віднесено до зони гарантованого добровільного відселення) спростовує факт її постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у цей період.

Крім того, згідно із записом №1 трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_4 (а.с.12) ОСОБА_1 з 18 травня 1989 року прийнята в члени колгоспу імені Пархоменка села Дольськ Турійського району Волинської області, який було реорганізовано у Сільськогосподарський виробничий кооператив Растівський (запис №2). Відповідно до запису №4 трудової книжки колгоспника позивач звільнена з асоційованих членів Сільськогосподарського виробничого кооперативу Растівський з 11 березня 2003 року.

Із розрахунку стажу (форми РС-право) вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано періоди догляду за дітьми до трьох років з 03 грудня 1989 року по 26 квітня 1994 року, з 25 липня 1994 року по 24 липня 1997 року (а.с.8).

Доказів проживання у зоні гарантованого добровільного відселення за період перебування ОСОБА_1 у відпустці по догляду за дитиною до трьох років до 01 січня 1993 року матеріали справи не містять. Натомість як слідує із свідоцтв про народження від 23 грудня 1989 року № НОМЕР_5 (а.с.35), від 15 травня 1991 року №481234, від 03 серпня 1994 року №260352 та від 28 вересня 2005 року №007634 місцем народження дітей позивача вказано село Растів Турійськового району Волинської області (а.с.35-36). Також відповідно до відомостей паспорта громадянина України ОСОБА_1 зареєстрована у селі Растів Турійського району Волинської області з 16 січня 1998 року.

Села Дольськ, Растів Турійського району (як і увесь район) Волинської області не відноситься до зони радіоактивного забруднення.

Таким чином, доказами, долученими до матеріалів справи, не підтверджено фактичне постійне проживання/роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років (за розрахунками відповідача період проживання/роботи у цій зоні становить 1 рік 7 місяців 26 днів).

Верховний Суд у постановах від 11 березня 2024 у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01 січня 1993 року позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Дніпропетровській області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 22 листопада 2024 року, адже за наявними доказами станом на 01 січня 1993 року період її фактичного постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, а наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII.

Суд повторює, що ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком на підставі статті 55 Закону №796-ХІІ. Незарахування до страхового стажу окремих періодів роботи (з 20 липня 1987 року по 21 січня 1988 року, з 18 травня 1989 року по 02 грудня 1989 року та з 27 квітня 1994 року по 24 липня 1994 року) хоч і вплинуло на прийняття відповідачем рішення про відмову в призначенні пенсії, але першочерговою умовою для прийняття рішення є факт постійного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року, яка у випадку ОСОБА_1 не виконується (не підтверджена документально). Питання зарахування періодів роботи до страхового стажу буде повторно розглядатись під час вирішення питання про призначення пенсії (у випадку набуття позивачем такого права).

Таким чином, у задоволенні позовних вимог у спірних правовідносинах, які виникли у зв`язку із відмовою у призначенні пенсії зі зменшенням відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ пенсійного віку, належить відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Набережна Перемоги, будинок 26, ідентифікаційний код юридичної особи 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк