Справа № 640/6313/21
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року Справа№640/6313/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

05.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з вказаним адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив скасувати податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.05.2020 року № 0-2652, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік.

Позов обґрунтовував тим, оскаржене податкове повідомлення-рішення, на його думку, є неправомірним, оскільки при його прийнятті неправильно застосовані норми матеріального права (застосовано максимальну ставку податку, а саме 1,5 % від мінімальної заробітної плати встановленої на 1 січня 2019 року, замість 1 %), що призвело до завищення суми податкового зобов`язання.

Вважав, що, враховуючи положення Податкового кодексу України та рішення Київської міської ради від 18.10.2018 року № 1910/5974 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 червня 2011 року № 242/5629 "Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», розрахунок податкового зобов`язання мав бути здійснений наступним чином: - мінімальна заробітна плата у 2019 році: 4173 грн. (ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»); - база нарахування: 1271,70 кв.м; - ставка податку: 1% (41,73 грн.); - нарахований податок: 53 068,04 грн. (а не 79 602,06 грн., як визначив відповідач).

23.09.2020 року вказане податкове повідомлення-рішення (форми «Ф» від 19.05.2020 року № 0-2652) він оскаржив в адміністративному порядку, за наслідками чого 22.12.2020 року отримав рішення Державної податкової служби про відмову в задоволенні скарги.

Отже, вжиті заходи досудового врегулювання спору не призвели до бажаного результату.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2021 року відкрито провадження у вказаній адміністративній справі; вирішено справу розглянути суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою цього ж суду замінено відповідача Головне управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011).

15.12.2022 року набрав чинності Закон України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (Закон від 13.12.2022 року № 2825-IX).

26.09.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (Закон від 16.07.2024 року № 3863-IX).

На виконання вимог зазначеного Закону дану справу передано до Донецького окружного адміністративного суду.

18.02.2025 року за наслідками автоматичного розподілу справ, що надійшли до Донецького окружного адміністративного суду, справу передано на розгляд судді Логойди Т.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.02.2025 року адміністративну справу прийнято до провадження; вирішено справу розглянути суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою цього ж суду від 17.03.2025 року поновлено пропущений строк звернення до суду з позовом.

Відповідач подав відзив на позовну заяву та письмові пояснення, в яких зазначав, зокрема, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником, зокрема, нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 1271,70 кв.м.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню щодо 2019 року), затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Києві, яке є додатком 1 до цього рішення, з таблицею №1 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до додатка 1 до цього рішення.

Відповідно до таблиці №1 до зазначеного Положення з 01 січня по 31 грудня 2019 року ставка податку щодо об`єктів нерухомості у вигляді нежитлового приміщення для фізичних осіб становить 1,5 відсотки на 1 кв.м бази оподаткування.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік на нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_1 наступний:

4 173 грн. х 1,5% х 1271,7 кв.м.= 79 602,06 грн. де:

4 173 грн. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2019 року;

1,5% - ставка податку за 1 кв. метр нежитлового приміщення для фізичних осіб у м. Києві;

1 271,7 кв.м - загальна площа нежитлового приміщення, що належить позивачу.

Тому на виконання вимог ст.ст. 54 та 266 Податкового кодексу України на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно податковим повідомленням-рішення форми «Ф» від 19.05.2020 року № 0-2652 позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік у розмірі 79 602,06 грн.

Вважав, що оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідало вимогам законодавства.

Також зазначав, що не погоджуючись з податковим повідомленням-рішення, 23.09.2020 року позивач подав скаргу до Державної податкової служби України (вх. ДПС № Я/1875/ДЗН від 25.09.2020 року) на податкове повідомлення рішення від 19.05.2020 року № 13072-3314-2652 на суму 79602,06 грн. (тобто на рішення з іншим номером).

Згідно з рішенням про результати розгляду скарги від 23.11.2020 року № 5140/Я/99-00- 06-02-04-09 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 23.11.2020 року №13152/8) податкове повідомлення рішення залишено без змін.

Скарга позивача на податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021 року № 0-2652 до ДПС України не надходила.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив, якою підтримав доводи позовної заяви. Також зазначав, зокрема, що в Положенні про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Києві, яке є додатком 1 до рішення Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», відсутня ставка 1,5 для нежитлового приміщення, на яку посилався відповідач.

Будівлі та споруди класифікуються відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 (затверджено і введено в дію наказом Державного стандарту України від 17.08.2000 року № 507).

Його нежитлове приміщення за ознаками та кількістю розміщених офісів у будівлі із врахуванням ДК 018-2000 відноситься до коду 1220.9. У зв`язку з чим він до Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» надіслав лист про надання експертного висновку вірності класифікації його будівлі.

Просив задовольнити позов.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нежитлової нерухомості - нежитлове приміщення загальною площею 1271,70 кв.м, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на вказане нерухоме майно позивачем набуто 29.07.2016 року та зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 13.05.2021 року.

Отже, за 2019 рік позивач мав сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.05.2020 року № 0-2652, яким на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України позивачу визначено податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік в сумі 79 602,06 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення винесено виходячи з наявної у контролюючому органі інформації про об`єкт нежитлової нерухомості позивача площею 1271,7 кв.м, і воно є предметом спірних правовідносин в даній справі.

Судом також встановлено, що з метою уніфікації об`єктів нерухомості Державним комітетом України та стандартизації метрології та сертифікації розроблено та наказом від 17.08.2000 року № 507 затверджено Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000 (далі - Класифікатор), який містить Методику класифікації будівель за головною класифікаційною ознакою.

Визначення належності будівлі до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.

Отже, для правильної класифікації об`єктів нерухомості, що належать особі на праві власності, така особа має право звернутися до органу, який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, для отримання висновку щодо класифікації приналежних йому об`єктів нерухомості.

Державне підприємство «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» - є розробником Класифікатора, уповноважене в установленому порядку надавати роз`яснення щодо його положень та на ведення Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а також уповноважене надавати експертні висновки за зверненням власників відповідних об`єктів житлової та нежитлової нерухомості щодо вірності класифікації об`єктів нерухомості, які належать їм на праві власності.

Згідно з експертним висновком від 31.05.2021 року АСІ № 21115101, що складений Державним підприємством «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» з додатком № 1 до нього, об`єкт нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 відноситься до коду ДКБС 1220.9, назва об`єкта нерухомості - нежитлове приміщення 1271,70 кв.м, функціональне призначення офісні приміщення.

Судом також встановлено, що рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 встановлені, зокрема ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Києві.

Так, рішенням Київської міської ради від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві» (в редакції, яка була чинною та підлягала застосуванню щодо 2019 року), затверджено Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в м. Києві, яке є додатком 1 до цього рішення, з Таблицею №1 «Ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» до додатка 1 до цього рішення.

В Таблиці №1 до зазначеного Положення з 01 січня по 31 грудня 2019 року встановлені ставки податку щодо об`єктів нерухомості у вигляді нежитлових будівель (загальний код 12) в залежності від підкодів та найменувань класифікації будівель та споруд.

Так, згідно з цією Таблицею щодо підкоду 1220.9 «Будівлі для конторських та адміністративних цілей інші» коду 122 «Будівлі офісні» загального коду 12 «Нежитлові будівлі» встановлено ставку податку 1 % розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 4 173 грн.

Тобто, ставка податку на нежитлову нерухомість підкоду 1220.9 «Будівлі для конторських та адміністративних цілей інші» коду 122 «Будівлі офісні» загального коду 12 «Нежитлові будівлі» на території м. Києва в грошовому виразі становила: 4 173 грн x 1 % = 41,73 грн. за 1 кв. метр.

Судом також встановлено, що 04.08.2020 року - після виникнення спірних правовідносин - позивач сплатив податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік в сумі 53 068,04 грн. (квитанція від 04.08.2020 року № ПН1447249).

Судом також встановлено, що 23.09.2020 року позивачем в адміністративному порядку оскаржено податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 року № 13072-3314-2652 на суму 79602,06 грн. за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік (тобто, податкове повідомлення-рішення з іншим номером, ніж в даній справі).

Рішенням Державної податкової служби України від 23.11.2020 року № 5140/Я/99-00-06-02-04-09 ця скарга (зареєстрована під вх. №Я/1875/ДЗН від 25.09.2020 року) залишена без задоволення, а зазначене податкове повідомлення-рішення без змін.

Припустивши, що у скарзі позивача та у зазначеному рішенні Державної податкової служби України міститься помилка щодо номера оскарженого податкового повідомлення-рішення, Донецьким окружним адміністративним судом витребувані докази (ухвали суду від 19.02.2025 року та від 26.02.2025 року).

На виконання ухвал суду про витребування доказів Державною податковою службою України та Головним управління ДПС у м. Києві надані письмові пояснення, в яких зазначалося, що скарга позивача на податкове повідомлення-рішення від 19.05.2021 року № 0-2652 до ДПС України не надходила.

При цьому письмові пояснення з посиланням на докази та з додаванням доказів з питання чи приймалося Головним управлінням ДПС у м. Києві щодо ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення від 19.05.2020 року № 13072-3314-2652 (про яке йдеться в його скарзі від 23.09.2020 року та в рішенні Державної податкової служби України від 23.11.2020 року № 5140/Я/99-00-06-02-04-09, що прийнято за наслідком розгляду такої скарги), Головним управлінням ДПС у м. Києві на вимогу суду до суду не подані.

Разом з тим, до суду подані матеріали, що були предметом розгляду при винесенні Державною податковою службою України рішення від 23.11.2020 року № 5140/Я/99-00-06-02-04-09, серед яких копія скарги позивача від 23.09.2020 року, до якої додано саме податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 19.05.2020 року № 0-2652, яке є предметом спору в даній справі.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком є обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).

Питання податку на майно врегульовано розд. ХІІ Податкового кодексу України (ст.ст. 165 289 Кодексу).

Питання податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано ст. 266 вказаного Кодексу.

Відповідно до п.п. 266.1.1 та 266.2.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 п.266.3 ст. 266 вказаного Кодексу визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 вказаного Кодексу ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Пунктом 266.7 ст. 266 вказаного Кодексу встановлено порядок обчислення суми податку.

Згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 вказаного Кодексу обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 вказаного Кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно з пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266.10 вказаного Кодексу податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується, зокрема фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2019 рік на нежитлове приміщення, яке належить позивачу, мав бути здійснений наступним чином:

4 173 грн. х 1 % х 1271,7 кв.м = 53 068,04 грн. де:

4 173 грн. - розмір мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2019 року;

1,5% - ставка податку за 1 кв. метр нежитлового приміщення (підкоду 1220.9 «Будівлі для конторських та адміністративних цілей інші» коду 122 «Будівлі офісні» загального коду 12 «Нежитлові будівлі») для фізичних осіб у м. Києві;

1 271,70 кв.м - загальна площа нежитлового приміщення, що належить позивачу.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що підлягав сплаті позивачем як фізичною особою, яка є власником спірного об`єкту нежитлової нерухомості, за 2019 рік становив 53 068,04 грн., а не 79 602,06 грн., як помилково порахував контролюючий орган.

З огляду на наведене, оскільки відповідачем помилково застосовані наведені норми Податкового кодексу України, що призвело до завищення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за 2019 рік, що порушувало права позивача як платника податку, тому оскаржене податкове повідомлення-рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню в частині завищення на суму 26 534,02 грн. (79 602,06 грн. - 53 068,04 грн. = 26 534,02 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що частка задоволених позовних вимог в даній справі становить 33,33 відсотки, тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - суб`єкта владних повноважень підлягають стягненню судові витрати в розмірі 302,67 грн. (33,33 відсотки від сплаченої суми судового збору 908 грн.).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 19.05.2020 року № 0-2652 в частині визначення податкового зобов`язання в сумі 26 534,02 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 302 (триста дві) грн. 67 (шістдесят сім) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду (Закон України від 16 липня 2024 року № 3863-IX) шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 24 березня 2025 року.

Суддя Т.В. Логойда