Справа № 320/5801/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5801/24 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Вівдиченко Т.Р., Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом звернулося Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ», в якому просить стягнути кошти з рахунків у банках, які обслуговують ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ», у рахунок погашення податкового боргу на загальну суму 8 177 319, 20 грн.

Позовні вимоги позивача обґрунтовано тим, що у відповідача перед бюджетом виникла заборгованість внаслідок несплати в установлений законодавством строк узгоджених грошових зобов`язань.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з`ясування судом обставин справи.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що у зв`язку із частковою сплатою та збільшенням податкових зобов`язань станом на 21.03.2024 за ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» обліковувався податковий борг у розмірі 8 231 515,69 грн, який виник з причини не сплати самостійно задекларованих зобов`язань, а саме:

- з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт,послуг) (ккдб 14010100) обліковується податкових борг у розмірі 8 231 515,69 грн;

- 8 231 515,69 грн - борг виник 01.03.2024 - податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.02.2024.

Апелянт стверджує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про уточнення позовних вимог. При цьому у своєму рішенні суд ніяк не аргументував відповідну відмову, не навів прикладів з судової практики по аналогічним справам та не зазначив, з яких підстав доводи Центрального МУ ДПС по роботі з ВПП повинні бути відхиленими.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2024 та від 16.01.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Від представника ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» 30.12.2024 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що доводи апелянта про наявність боргу з ПДВ у відповідача станом на 01.02.2024 у розмірі 8 177 319,20 грн не відповідають дійсності та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» зареєстровано у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.06.2015 за №0058440.

Відповідач перебуває на податковому обліку у ЦМУ ДПС по роботі з великими платниками податків, як платник податків за основним місцем обліку з 01.01.2023.

Позивач звертаючись до суду із позовною заявою зазначив, що за ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» обліковувався податковий борг у розмірі 8 177 319,20 грн, який виник з причини несплати самостійно задекларованих зобов`язань та нарахованих штрафних санкцій з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) (ккдб 14010100) обліковується податковий борг у розмірі 8 153 471,78 грн, а саме :

- 5 993 888,78 грн - борг виник 31.07.2023 - податкова декларація з податку на додану вартість № від 19.07.2023 терміном сплати 31.07.2023;

- 2 159 583,00 грн - борг виник 30.08.2023 - податкова декларація з податку на додану вартість № від 18.08.2023 терміном сплати 30.08.2023;

- з пені за порушення термінів розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності (ЗЕД), невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог валютного законодавства, обліковується податковий борг у розмірі 23 847, 42 грн, який виник 28.12.2021 - податкове повідомлення-рішення форми «С» №8 від 21.10.2021.

На підтвердження вказаних вище обставин, позивачем надано до суду, в якості належних та допустимих доказів існування у ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» податкового боргу: копії податкових декларацій з податку на додану вартість за червень та липень 2023 року, податкового повідомлення-рішення, корінця податкової вимоги та витяги з інтегрованої картки платника з податку на додану вартість за 2023 рік та пені за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафні санкції за порушення вимог законодавства за 2021-2023 роки.

У зв`язку з несплатою платником податків узгоджених податкових зобов`язань сформовано податкову вимогу форми «Ю» від 08.01.2020 №39-56, яку відправлено засобами поштового зв`язку та вручено платнику 30.01.2020.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що із наданих доказів вбачається відсутність у позивача заборгованості зі сплати податкових зобов`язань, а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Надаючи нормативно-правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (надалі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку га строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (підпункт 14.1.156 пункт 14.1 стаття 14 ПК України).

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 20.1.18 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право визначати у порядку, встановленому цим Кодексом, суми податкових та грошових зобов`язань платників податків.

Згідно пункту 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем до суду першої інстанції надано докази сплати податкових зобов`язань, визначених у декларації № за червень 2023 року, зокрема, копії платіжних інструкцій №745 від 28.06.2023 р., №746 від 04.07.2023 р., №747 віл 04.07.2023 р., №758 від 28.07.2023 р., №759 від 28.07.2023 р. на загальну суму 26 436 831,00 грн (а.с.49-53).

Таким чином, податкові зобов`язання з ПДВ за червень 2023 року сплачено відповідачем до 31.07.2023 року, тому борг з ПДВ у відповідача не виник після 31.07.2023 року.

Також позивачем надано до суду докази сплати податкових зобов`язань, визначених у декларації № за липень 2023 року, зокрема, копії платіжних інструкцій копії платіжних інструкцій №773 від 17.08.2023 р., №786 від 29.08.2023 р., №787 від 29.08.2023 р. на загальну суму 2 164 000,00 грн (а.с.54-58).

Таким чином, податкові зобов`язання з ПДВ за липень 2023 року сплачено відповідачем до 30.08.2023 року, тому борг з ПДВ у відповідача не виник після 30.08.2023 року.

З огляду на зазначене, доводи апелянта про наявність боргу з ПДВ у відповідача станом на 01.02.2024 року у розмірі 8 177 319,20 грн не відповідають дійсності та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Відсутність у ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» податкового боргу зі сплати податку на додану вартість також підтверджується витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 29.02.2024 (а.с.57-58).

Щодо наявності у ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ» заборгованості, що виникла на підставі податкового повідомлення-рішення форми «С» №8 від 21.10.2021, винесеного за порушенням відповідачем термінів розрахунку у сфері ЗЕД у розмірі 23 847, 42 грн, суд зазначає, що така заборгованість також погашена ТОВ «ІНОЛ-ЕНЕРДЖІ», що підтверджується копією платіжної інструкції № 995 від 20.03.2024 (а.с.68).

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні заяви Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про уточнення позовних вимог та не аргументовано відмову у прийнятті такої заяви, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Із тексту судового рішення вбачається, що судом надано оцінку поданій позивачем вищевказаній заяві від 08.04.2024 та зазначено, що доводи, які викладені у ній є безпідставними, оскільки вони не становлять предмет доказування у межах розгляду даної справи, проте можуть бути підставою для подання нової позовної заяви про стягнення суми заборгованості у розмірі 8 231 515, 69 грн.

Таким чином, вище встановленим спростовуються доводи апелянта про відсутність надання оцінки поданій заяві та обґрунтувань у відмові про її задоволення.

Окрім того, колегія суддів встановила, що із протоколу судового засідання від 11.09.2024, який міститься в матеріалах справи вбачається, що судом першої інстанції в судовому засіданні заслухано подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, а також думку представника відповідача, за результатами чого протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні та прийнятті заяви представника позивача про уточнення позовних вимог.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно зі статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 у справі №320/5801/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя - доповідач О.М. Кузьмишина

Судді Т.Р.Вівдиченко

І.О.Грибан