Справа № 552/1433/25
Суддя: Самсонова О. А.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1433/25
Провадження 2-а/552/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.03.2025 Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Пасинок К.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Соколов Володимир Віталійович,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

представник відповідача Денисенко Валерія Юріївна,

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

представник відповідача - Шутько Андрій Володимирович,

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 15 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 прийнята постанова № 66 у справі про адміністративне правопорушення, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 17000 грн.

Зазначав, що правопорушення ним не вчинялося, до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП він притягнутий безпідставно, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з порушенням установленого порядку, оскаржувана постанова ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а отже, не підтверджено вчинення ним адміністративного правопорушення.

Тому позивач просив суд скасувати постанову № 66 від 15 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17000,00 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. Судові витрати просив покласти на відповідача.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 березня 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив.

У відзиві зазначив, що районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що ведуть персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які хоч не мають статусу юридичної особи, але є суб`єктами владних повноважень, яким законом надано повноваження розглядати справи про адміністративні правопорушення і відповідно їх рішення, дії чи бездіяльність у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути оскаржена до місцевих загальних судів як адміністративних судів.

У такому випадку саме ці районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки повинні виступати як відповідачі в цих справах.

Позивач ОСОБА_1 оскаржує постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення до адміністративної відповідальності, який розглядав справу і накладав адміністративне стягнення, і тому правомірно звертається з позовом саме до цього органу військового управління.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_6 не приймав будь-яких управлінських рішень у адміністративній справі, він безпідставно залучений судом до участі в цій судовій справі як другий відповідач.

Відповідно до норм чинного законодавства військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Позивачу була надіслана повістка рекомендованим листом через оператора «Укрпошта», згідно якої повинен був з`явитись 23.01.2025р. однак в зазначений час до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явився про причини неявки не повідомив. Отже начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тому відповідач просив суд залишити постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 за справою про адміністративне правопорушення від 15.02.2025 № 66 без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 також надав відзив на позов.

У відзиві посилався на те, що ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Тому просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволені адміністративного позову до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Соколов В.В. позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. При цьому посилались на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, звернувшись в тексті відзиву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи, що їх неявка не перешкоджає розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Суд, заслухавши позивача та його предстаника, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 від 15 лютого 2025 року за № 66 позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн.

Відповідно до вказаної постанови військовозобов`язаний ОСОБА_1 23.01.2025 не з`явився за повісткою № 1906741. Повістку було відправлено засобами поштового зв`язку КТ Укрпошта рекомендованим повідомленням, повістка була отримана але по ній не з`явився. Про поважну причину неявки повідомлено також не було. Своїм діянням ОСОБА_1 порушив підпункт 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року, за що передбачена адміністративна відповідальність, визначена ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с. 53).

Копію зазначеної постанови позивач одержав 17 лютого 2025 року, що підтверджується його підписом у відповідній графі даної постанови (а.с. 53).

Відповідно до ч. 2 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з додержанням встановленого ч.2 ст. 286 КУпАП строку.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, суд виходить з такого.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ч. 3 ст. 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

На території України особливий період розпочався 17.03.2014 року відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію».

Наразі в Україні, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, введено правовий режим воєнного стану, який є результатом фактичного початку воєнних дій, та який продовжено.

Стаття 22 Закону України «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» визначає, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України).

Відповідно до п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: 1) перебувати на військовому обліку: 2) прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів).

Позивач ОСОБА_1 27 січня 2025 року взятий на облік як внутрішньо переміщена особа (а.с. 57).

Як підтверджується долученою до справи роздруківкою з застосунку Міністерства оборони України «Резерв+» від 09 вересня 2024 року, на час звернення з даним позовом до суду позивач перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 13).

Також судом встановлено, що відповідно до повістки №1906741, яка направлена на його ім`я ІНФОРМАЦІЯ_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), ОСОБА_1 належало з`явитись 23 січня 2025 року о 14-00 год. для уточнення даних до ІНФОРМАЦІЯ_7 (Костянтинівка) (а.с.18).

Вказана повістка була направлена на адресу проживання позивача засобами поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.19).

Відповідно до абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно до п.28 Постанови КМУ №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (надалі в тексті рішення Порядок №560)виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Як передбачено пунктом 23 Порядку №560, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Судом встановлено, що повістку №1906741 засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 одержав 23 січня 2025 року, тобто в день, коли йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується даними трекінгу «Укрпошти» (а.с. 20).

Але у зв`язку з територіальною віддаленістю м. Полтави, де позивач зареєстрований як внутрішньо переміщена особа, до м. Краматорська позивач не зміг з`явитися у визначений у повістці день та час.

Вказану обставину суд вважає поважною причиною неявки за повісткою ТЦК, оскільки позивач об`єктивно не міг з`явитися у вказаний відділ 23 січня 2025 року.

Крім того, як підтверджується долученими до матеріалів справи доказами, про причини неявки за повісткою ОСОБА_1 повідомив ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_1 ) листом від 29 січня 2025 року (а.с. 15-17).

Вказані обставини в сукупності виключають наявність умислу як складової суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Як ще одну підставу позову, позивачем вказано порушення його прав при розгляді справи, а саме розгляд справи за його відсутності, без повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Цим він фактично був позбавлений можливості надати пояснення по суті справи, скористатися професійною правничою допомогою, тощо.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Але відповідачами не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів того, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувся з додержанням встановленого законом порядку, в тому числі з додержанням прав позивача та в його присутності.

Той факт, що оскаржувану постанову позивачем одержано не в день її винесення 15 лютого 2025 року, а через декілька днів - 17 лютого 2025 року, суд розцінює як непрямий доказ на підтвердження доводів позивача про розгляд справи за його відсутності та без повідомлення його про дату, час та місце розгляду адміністративної справи.

Статтею 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування постанови № 66 від 15 лютого 2025 року.

Оскільки відповідачами не спростовано обставини, на які позивач посилався як на підставу свого позову, зокрема на наявність об`єктивної перешкоди з`явитися за повісткою, оскільки він отримав її вже після призначеної дати, на відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того, судом також встановлено, що відповідно до абз. 3 п. 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022, залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно абз. 3 п. 3 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, м. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

ІНФОРМАЦІЯ_10 не є юридичною особою, відповідно є неналежним відповідачем.

Таким чином належним відповідачем у справі, до якого судом частково задоволено позовні вимоги, є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_11 необхідно відмовити.

На підставі викладеного позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 № 66 від 15 лютого 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні позовних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлений 24.03.2025 року.

Головуючий О.А.Самсонова