Справа № 240/27557/23
Суддя: Приходько Оксана Григорівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про встановлення судового контролю

за виконанням рішення суду

24 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/27557/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Приходько О.Г., розглянувши заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про встановлення суд контролю,

встановив:

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 12 липня 2023 року підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (надалі Закон № 796-XII) та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 12 липня 2023 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до статті 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року. У задоволенні решти вимог - відмовлено.

14 березня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, яка 14 березня 2025 року на підставі розпорядження Житомирського окружного адміністративного суду від 14 березня 2025 року № 109 призначена до повторного автоматизованого розподілу та передана на розгляд судді Приходько О.Г.

В обґрунтування ініційованого заходу судового контролю заявниця зазначає про припинення з січня 2025 року виплати та нарахування підвищення до пенсії за статтею 39 Закону № 796-XII згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року, тобто судове рішення фактично не виконується. У своїх доводах заявниця посилається на норми статті 7 Закону України від 19 листопада 2024 року № 4059-IX "Про Державний бюджет України на 2025 рік" (надалі Закон - № 4059-ІХ) наполягаючи на тому, що розрахунковою величиною для виплат за рішенням суду для визначення розміру доплат за проживання на територіях радіоактивного забруднення у 2025 році встановлено 1600 грн, а тому у 2025 році, на переконання заявниці, присуджене підвищення до пенсії за статтею 39 Закону № 796-XII має виплачуватись у розмірі 3200 грн (1600 грн х 2).

14 березня 2025 року до суду надійшло подане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області через підсистему "Електронний суд" клопотання, у якому йдеться про те, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області з 12 липня 2023 року здійснено перерахунок підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючої пенсіонерки, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року. При перерахунку пенсії застосовано розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01 січня 2023 року 2684 грн, Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" на 01 січня 2024 року 3028 грн.

З 01 січня 2025 року, як пояснює пенсійний орган, згідно з приписами Закону № 4059-ІХ на період воєнного стану в Україні по-новому визначено коло осіб, які мають право на відповідні доплати, розмір цих виплат та порядок їх встановлення. Виконуючи норми Закону № 4059-ІХ, за результатом звірки відомостей з Єдиним державним демографічним реєстром встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання в с. Норинськ Коростенського (Овруцького) району, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з 12 липня 2023 року, а тому з 01 січня 2025 року підвищення до пенсії заявниці не встановлено.

Визначаючись щодо правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у цій справі, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звертав увагу, що статті 382 і 383 КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Рішенням суду від 24 листопада 2023 року у цій справі встановлено, що позивачка є непрацюючою пенсіонеркою, має статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживає у зоні гарантованого добровільного відселення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 та статті 39 Закону № 796-XII, позивачка має право на щомісячне отримання підвищення до пенсії як непрацююча пенсіонерка, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено законом на 01 січня календарного року (у зв`язку з набранням чинності Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" та незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, про що висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2019 року у зразковій справі № 240/4946/18).

Тому доводи заявниці щодо присудженого судовим рішенням у справі № 240/27557/23 підвищення до пенсії у розмірі двох "мінімальних заробітних плат" не відповідає результату вирішеного судом спору та змісту судового рішення.

Надаючи правову оцінку по суті спірного питання підвищення до пенсії за статтею 39 Закону № 796-XII у 2025 році, суд, насамперед, звертає увагу, що пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. З самого визначення поняття "пенсія" випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк; підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має невизначений у часі граничний термін виплати; виплату пенсії (підвищення до пенсії) не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії (підвищення до пенсії), яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку її виплати; порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 18 вересня 2024 року № 240/28481/23.

Отже, підвищення до пенсії, встановлене статтею 39 Закону № 796-XII має невизначений у часі граничний термін виплати, а порядок і строки його нарахування можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Суд враховує, що 19 листопада 2024 року прийнято Закон № 4059-IX, статтею 45 якого установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 01 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється (частина друга статті 45 Закону №4059-IX).

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Згідно з усталеною судовою практикою (постанови Верховного Суду України від 23 квітня 2013 року № 21-239а11, від 19 березня 2013 року № 21-53а13, від 05 листопада 2013 року № 21-293а13, від 07липня 2014 року № 21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.

Як встановлено судом, Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області на виконання рішення суду від 24 листопада 2023 року у справі № 240/27557/23 нараховувало та виплачувало підвищення до пенсії ОСОБА_1 , передбачене статтею 39 Закону № 796-ХІІ, до 01 січня 2025 року, а припиненню такої виплати передувала зміна законодавства - визначення законодавцем умов встановлення, продовження чи припинення такої доплати у 2025 році на період дії воєнного стану.

Вказані законодавчі зміни відбулись уже після ухвалення судом рішення від 24 листопада 2023 року у справі № 240/27557/23.

Європейський суд з прав людини у справі "Великода проти України" (заява № 43331/12) у Рішенні від 03 червня 2014 року зауважив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Тож зміна нормативно-правового регулювання окремого питання дійсно може мати наслідком втрату актуальності судового рішення, у якому суд розглянув питання застосування норми права, що у подальшому зазнала змін.

На переконання суду, період виплати підвищення до пенсії, встановленого судовим рішенням, може бути обмежений подальшими змінами в законодавстві чи зміною правового статусу позивача.

У постанові від 23 травня 2018 року у справі № 820/680/16 Верховний Суд висловився про те, що рішення суду набирає чинності і діє до фактичної зміни обставин чи зміни правового регулювання питання його виконання.

Тому не видаються переконливими доводи заявниці про "скасування" пенсійним органом рішення суду у цій справі, яке сприймається заявницею таким чином через припинення виплати підвищення до пенсії у 2025 році на період дії воєнного стану.

За змістом заяви ОСОБА_1 не погоджується з діями Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області, вчиненими внаслідок виконання приписів статті 45 Закону № 4059-IX, однак цей юридичний конфлікт не може бути вирішено в порядку статті 382 КАС України.

З огляду на зміну правового регулювання порядку та умов виплати підвищення до пенсії, передбаченого статтею 39 Закону № 796-ХІІ, відсутні підстави для висновку про те, що відповідач у межах своїх повноважень не вчинив залежних від нього дій, спрямованих на виконання судового рішення у цій справі, та що рішення суду не виконується відповідачем без причин.

Враховуючи зміну законодавства, на переконання суду, у цьому разі не доведено наявність правових та фактичних підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 382, 382-1 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2023 року у справі № 240/27557/23.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.Г. Приходько