Справа № 320/20562/23
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року справа №320/20562/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадської організації «Громадський контроль Київщина» до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулась громадська організації «Громадський контроль Київщина» (далі - позивач та/або ГО «ГКК») з позовом до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області (далі - відповідач та/або Рокитнянська селищна рада), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області в особі селищного голови Богданова Юрія Андрійовича, що виявилися: 1) у не належному розгляді звернень до селищної ради, 2) у порушенні гарантованого права громадян на отримання достовірної інформації

- визнати протиправними дії селищної ради щодо відстрочки задоволення запиту ГО "ГКК" на отримання публічної інформації по зарплаті працівників органу самоврядування;

- зобов`язати Рокитнянську селищну раду Білоцерківського району Київської області повторно розглянути запит ГО "ГКК" на отримання публічної інформації від 18.06.2023 (20.05.2023) та надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.07.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк усунення недоліків позову, протягом якого позивачу необхідно було надати уточнену позовну заяву (у кількості примірників відповідно до кількості учасників справи та для суду), з урахуванням вказаних судом зауважень, а саме чітко визначити відповідача по справі або уточнити пункт 1 прохальної частини позову; надати докази сплати судового збору за другу позовну вимогу немайнового характеру в сумі 1073,60 грн., або уточнити позовні вимоги.

24.07.2023 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 11.07.2023 до суду надано уточнену позовну заяву від 24.07.2023, в якій Громадська організація «Громадський контроль Київщина» звертається до суду із позовом до Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області та просить суд:

- визнати протиправними дії Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області щодо відстрочки задоволення запиту ГО «ГКК» на отримання публічної інформації по зарплаті працівників органу самоврядування;

- зобов`язати Рокитнянську селищну раду Білоцерківського району Київської області повторно розглянути запит ГО «ГКК» на отримання публічної інформації від 18.05.2023 (20.05.2023) та надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.08.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача зазначає, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні запитуваної ГО «ГКК» інформації по заробітній платі працівників Рокитнянської селищної ради. На переконання представника позивача, відповідачем, як розпорядником інформації, не дотримано вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», чим порушено права ГО «ГКК», як запитувача інформації.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив, вказавши, що позовна заява підписана неуповноваженою на те особою, в діяльності ГО «ГКК» спостерігаються систематичні випадки зловживання правом, що порушує права та охоронювані законом інтереси інших фізичних осіб та юридичних осіб. Також представником відповідача зазначено, що розкриття запитуваної інформації про працівників селищної ради може становити пряму загрозу їх життю та здоров?ю у зв`язку з високою ймовірністю вчинення відносно них кримінальних правопорушень, у випадку загрози тимчасової окупації. Крім цього відповідачем наголошено, що позивачем сплачено судовий збір у меншому розмірі, аніж встановлено законом.

Представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому останній наполягає на задоволенні позовних вимог та наводить спростування тверджень відповідача.

Своєю чергою представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в якому наголошено, серед іншого стосовно того, що у своєму запиті позивачем не чітко сформовано запитувану інформацію.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

18.05.2023 позивач звернувся до Рокитнянської селищної ради із запитом

№ 01-01-0026 щодо надання інформації щодо нарахованих зарплат, надбавок та премій посадовим особам селищної ради з 01.01.2022, в якому просив надати відповідні інформаційні відомості за період з 01.01.2022 по 18.05.2023 (т. 1, а.с. 5).

Листом від 22.05.2022 № 03-13-1211 відповідач, із посиланням на рішення Конституційного Суду від 30.10.1997 № 5-зп, від 20.01.2012 № 2-рп/2012, статтю 32 Конституції України, повідомив заявника про надання запитуваної інформації шляхом повідомлення нормативно-правового регулювання порядку нарахування та виплати заробітної плати працівникам селищної ради шляхом наведення нормативно-правового регулювання порядку нарахування заробітної плати працівникам, її індексації.

29.05.2023 ГО «ГКК» скеровано відповідачу аналогічний за змістом запит на отримання інформації № 01-01-0033 (далі - запит) ( т. 1, а.с. 9).

Листом від 05.06.2023 № 03-13-1341 Рокитнянська селищна рада зазначила нормативно-правове регулювання порядку нарахування та виплати заробітної плати працівникам селищної ради, наведено місячні посадові оклади працівників селищної ради та, з посиланням на обставини не зазначення заявником мети отримання запитуваної інформації, способу її поширення та кола осіб, яким цю інформацію планується поширити, є підставою для відмови у наданні запитуваної інформації.

Разом з цим у листі відповідач, посилаючись на положення частини 2 статті 64 Конституції України, частини 6 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації та статті 20 Закону України «Про правовий режим введення воєнного стану» розгляд запиту на публічну інформацію у селищній раді відстрочено (т. 1, а.с. 10-12).

Громадська організація «Громадський контроль Київщина» вважає, що відповідачем порушено її права та охоронювані законом інтереси, з огляду на що звернулась до суду із даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

У статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зазначено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Ця стаття не перешкоджає державам вимагати ліцензування діяльності радіомовних, телевізійних або кінематографічних підприємств. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

У практиці Європейського суду з прав людини склався уже усталений підхід, що доступ до публічної інформації охороняється статтею 10 Конвенції.

Так у справі «Співдружність Матерів Південної Чехії проти Республіки Чехія» (Sdruzeni Jihoceske Matky v. Czech Republic, заява № 19101/03) ЄСПЛ визнав, що відмова надати на запит інформацію з боку державних органів була формою втручання у право на свободу одержувати інформацію, і тому цей випадок повинен розглядатися на предмет дотримання вимог статті 10 Конвенції.

Підтвердженням включення питань доступу до інформації до обсягу статті 10 є також справа «Угорське об`єднання громадських свобод проти Угорщини» (Tarsasag a Szabadsagjogokert v. Hungary, заява № 37374/05), в якій ЄСПЛ зазначив, що «…Суд нещодавно наблизився до ширшого розуміння поняття «свобода одержувати інформацію»… і відповідно до визнання права на доступ до інформації». ЄСПЛ також підкреслив, що запитана інформація була вже готова і могла бути надана. Водночас на державі лежав обов`язок не перешкоджати суспільному рухові такої інформації. Європейський суд одноголосно прийняв рішення про те, що у цій справі держава Угорщина вчинила порушення статті 10 Конвенції.

У справі «Молодіжна ініціатива з прав людини проти Сербії» (Youth Initiative for Human Rights v. Serbia, заява № 48135/06) ЄСПЛ підкреслив, що «концепція «свободи отримувати інформацію» включає право доступу до інформації»; «коли неурядова організація займається справами громадського інтересу, як у випадку цього заявника, вона виконує роль громадського «сторожового пса» і має таку ж важливість, як ЗМІ» - ця теза також є важливою у цьому рішенні. Зауваживши, що відносно заявника «мало місце втручання у його право на свободу вираження» і що таке втручання суперечило національному законодавству Сербії, суд визнав порушення статті 10 Конвенції.

У рішення в справі «Угорський Гельсінський комітет проти Угорщини» (Magyar Helsinki Bizottsag v. Hungary, заява № 18030/11) Велика Палата ЄСПЛ узагальнила практику Суду у справах із доступу до публічної інформації та виокремив такі чотири порогові критерії, відповідно до яких обмеження доступу до інформації може оцінюватися як втручання у реалізацію свободи вираження поглядів: 1) мета запиту на інформацію (розкриття інформації повинно надати доступ до питань, що становлять суспільний інтерес і тим самим забезпечити участь в управлінні державними справами); 2) характер запитуваної інформації (інформація повинна становити предмет загального суспільного інтересу); 3) роль запитувача інформації у її наступній передачі громадськості (критерій діє змогу встановити, чи особа бажає отримати доступ до інформації з метою інформування громадськості в якості «сторожового пса» демократії); 4) стан готовності та доступності запитуваної інформації (критерій дозволяє оцінити, чи може відмова в наданні інформації вважатись втручанням у свободу отримувати та передавати інформацію).

Так, стаття 34 Конституції України встановлює, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону № 2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати інформацію, крім випадків, передбачених законом, визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє, максимальне спрощення процедури подання запиту та отримання інформації.

Відповідно до статті 5 закону №2939-VI одним із способів доступу до інформації є надання такої за запитами на інформацію.

Згідно з статтею 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Положенням пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VI встановлено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом (ч. 4 ст. 13 Закону № 2939-VI).

Відповідно до статті 14 Закону №2939-VI розпорядники інформації зобов`язані: 1) оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; 2) систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; 3) вести облік запитів на інформацію; 4) визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; 5) мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; 6) надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно з частинами 1-4 статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Частина 5 статті 19 Закону №2939-VI передбачає, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі

У відповідності до частини 1 статті 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Частиною 4 тієї ж статті закріплено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Отже, усі мають право звертатись із інформаційними запитами до суб`єктів владних повноважень та інших розпорядників публічної інформації. Запит може надаватися у письмовій формі чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Розпорядник інформації у свою чергу зобов`язаний надати відповідь на запит не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. Проте, строк може бути продовженим у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно з частиною 2 статті 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником (ч. 3 ст. 22 Закону №2939-VI).

Водночас, відповідно до положень частини 1 статті 24 Закону №2939-VI, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень: 1) ненадання відповіді на запит; 2) ненадання інформації на запит; 3) безпідставна відмова у задоволенні запиту на інформацію; 4) неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону; 5) надання або оприлюднення недостовірної, неточної або неповної інформації; 6) несвоєчасне надання інформації; 7) необґрунтоване віднесення інформації до інформації з обмеженим доступом; 8) нездійснення реєстрації документів; 9) навмисне приховування або знищення інформації чи документів.

Як вже було вказано судом вище позивач просив відповідача надати інформацію щодо нарахованих зарплат, надбавок та премій посадовим особам селищної ради з 01.01.2022 по 18.05.2023.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95-ВР відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника.

Згідно з частиною 6 статті 6 Закону №2939-VI не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім випадків, визначених зазначеним Законом.

При цьому обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (ч. 8 ст. 6 Закону №2939-VI).

Разом з цим згідно з абзацом 2 частини 3 статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 № 2297-VI не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про отримання у будь-якій формі фізичною особою бюджетних коштів, державного чи комунального майна, структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, крім випадків, передбачених статтею 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Отже, інформація про заробітну плату, премії, матеріальну допомогу, будь-які інші виплати з державного чи місцевого бюджету працівнику державного органу або органу місцевого самоврядування не є конфіденційною, не може бути обмежена в доступі та підлягає наданню у відповіді на запит.

Разом з цим відмовляючи позивачу в наданні запитуваної публічної інформації відповідач звертає увагу на те, що позивач у своєму запиті не вказав мету отримання запитуваної інформації, спосіб її поширення та коло осіб, яким цю інформацію планується поширити.

З приводу наведеного, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжений та діє станом на час вирішення спору по суті.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Згідно зі статтею 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Таким чином, право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів не може бути обмежене за умови введення воєнного стану.

Більше того, вичерпний перелік інформації, яка має міститися у запиті на інформацію передбачений частиною 5 статті 19 Закону № 2939-VI, а саме: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту у письмовій формі.

З наведеного слідує, що Закон № 2939-VI не містить таких вимог до запиту на доступ до публічної інформації як зазначення мети отримання запитуваної інформації, способу її поширення та кола осіб, яким цю інформацію планується поширити.

Тому на переконання суду, наведена відповідачем причина відмови у задоволенні запиту є протиправною.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що відповідач, посилаючись на положення частини 2 статті 64 Конституції України, частини 6 статті 22 Закону № 2939-VI та статтю 20 Закону України «Про правовий режим введення воєнного стану» зазначив, що розгляд запиту на публічну інформацію у селищній раді відстрочено.

Як вже було вказано судом вище, право звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів не може бути обмежене за умови введення воєнного стану. Відтак посилання відповідача на положення частини 2 статті 64 Конституції України є безпідставними.

Згідно з частиною 6 статті 22 Закону № 2939-VI відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Однак, у спірних правовідносинах відповідачем не доведено наявності обставини з неможливості надання інформації в передбачені цим Законом строки в сукупності з настанням обставин непереборної сили.

Таким чином, посилання відповідача в цій частині також не можуть бути визнані судом обґрунтованими.

Разом з цим, суд наголошує, що відповідачем в ході розгляду справи не надано жодних належних та достатніх доказів наявності специфіки завдань працівників селищної ради під час воєнного стану, та те, що оприлюднення запитуваної позивачем інформації може становити пряму загрозу життю і здоров`ю працівників селищної ради.

При цьому, посилаючись у відзиві на вказані обставини, суд звертає увагу, що в листі від 05.06.2023 № 03-13-1341 Рокитнянська селищна рада не застосувала трискладовий метод обмеження доступу до публічної інформації, визначений частиною 2 статті 6 Закону № 2939-VI.

Також судом відхиляються твердження відповідача, що запит на отримання інформації не містить чіткого запитання, оскільки зі змісту адресованих позивачем запитів чітко можливо встановити запитувану ним інформацію.

Отже, беручи до уваги викладене, суд вважає протиправними дії Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області щодо відстрочки задоволення запиту ГО «ГКК» на отримання публічної інформації по зарплаті працівників органу самоврядування.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання відповідача повторно розглянути запит позивача, суд звертає увагу на таке.

Згідно із частиною 1 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та, виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Тож з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути запит ГО «ГКК» на отримання публічної інформації від 29.05.2023 № 01-01-0333 (вх. відповідача № 03-13-51 від 29.05.2023), з урахуванням висновків суду.

Разом з цим, суд звертає увагу, що позивач фактично просить суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом встановлення строку повторного розгляду запиту, підстави щодо чого, на переконання суду відсутні.

Одночасно суд наголошує, що позивач просить повторно розглянути запит ГО «ГКК» на отримання публічної інформації від 18.05.2023 (20.05.2023) та надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію, однак запит від 20.05.2023 відсутній.

Слід зауважити, що в матеріалах справи наявний запит від 18.05.2023

№ 01-01-0026, однак дії відповідача щодо розгляду останнього, позивачем не оскаржуються.

Отже, приймаючи до уваги те, що саме, за результатами розгляду запиту позивача від 29.05.2023 № 01-01-0333 (вх. відповідача № 03-13-51 від 29.05.2023) Рокитнянською селищною радою відстрочено його розгляд, дії щодо чого, є предметом спору у даній адміністративній справі, у взаємозв`язку з іншими підставами позову, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення у спосіб встановлений вище.

При цьому, вимоги щодо зобов`язання Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області повторно розглянути запит ГО "ГКК" на отримання публічної інформації від 18.05.2023 (20.05.2023) та надати повну, достовірну та об`єктивну інформацію протягом п`яти робочих днів із дня набрання чинності рішенням суду задоволенню не підлягають.

Суд відмічає, що задоволення позовних вимог у спосіб, який наведене вище в повній мірі забезпечує захист порушених прав та охоронюваних законом інтересів позивача на отримання публічної інформації.

Окремо з приводу відсутності повноважень підписувати позовну заяву ОСОБА_1 , суд звертає увагу на таке.

Відповідно до інформації за посиланням: https://youcontrol.com.ua/catalog/company_details/44022620/ керівником ГО «ГКК» є ОСОБА_2 з 19.02.2021.

При цьому, суд наголошує, що оцінка обставинам порушення порядку обрання Заблуковського М.М. головою (керівником) організації не є предметом розгляду даної адміністративної справи.

Відтак, окреслені твердження Рокитнянської селищної ради не беруться до уваги судом.

Інші доводи та заперечення не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення частково, проте фактично шляхом зміни формулювання судом зобов`язальної частини, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області щодо відстрочки задоволення запиту громадської організації «Громадський контроль Київщина» на отримання публічної інформації від 29.05.2023 № 01-01-03333 (вх. № 03-13-51 від 29.05.2023)

3. Зобов`язати Рокитнянську селищну раду Білоцерківського району Київської області повторно розглянути запит громадської організації «Громадський контроль Київщина» на отримання публічної інформації від 29.05.2023 № 01-01-0333 (вх. № 03-13-51 від 29.05.2023), з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області (09601, Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Травнева, 5, ) на користь громадської організації «Громадський контроль Київщина» (09601, Київська область, Білоцерківський район, смт. Рокитне, вул. Травнева, 69/2, ) судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.