Справа № 240/19102/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Житомир

справа № 240/19102/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду у Волинській області від 23.07.2024 №36 щодо відмови в призначенні пенсії відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Волинській області зарахувати до загального страхового стажу періоди роботи:

з 15.09.1981 по 08.06.1987 на підприємстві завод "Мікродвигун", з 10.06.1987 по 11.01.1988 квартирно-експлуатаційна частина Гусівського району, з 12.02.1988 по 04.08.1989 Гусівська трикотажна фабрика, з 25.12.1991 по 07.07.1992 Гор-побутове підприємство №131, з 17.11.1995 по 10.12.1997 Військова частина НОМЕР_1 , з 13.09.1999 по 11.03.2000 Богодухівський центр зайнятості; період догляду за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Житомирській області призначити пенсію відповідно ст. 26 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з 10.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернулася до територіального управління Пенсійного фонду України із відповідною заявою про призначення пенсії за віком на умовах, визначених Законом України "Про загальнобов"язкове державне пенсійне страхування". Однак, згідно з рішенням від 23.07.2024 №36 їй відмовили у призначенні пенсії у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу, внаслідок відмови зарахувати періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Позивач зазначає, що вказаний період роботи підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме записами у трудовій книжці.

Вважаючи, що має право на зарахування вказаного страхового стажу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№59065/24).

Зазначає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" з тих підстав, що згідно з наданими документами її страховий стаж становить 19 років 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. Позивачу до страхового стажу не зараховано період згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки на титульній сторінці трудової книжки позивачки немає зміни її прізвища " ОСОБА_3 " - " ОСОБА_4 " - " ОСОБА_5 ", що є порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

06 грудня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало до суду відзив на позовну заяву (за вх.№67625/24), у якому вказує, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії, у зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

15 липня 2024 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду в Житомирській області (за місцем проживання) із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування".

З урахуванням принципу екстериторіальності, заяву позивача про призначення пенсії розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області та 22 липня 2024 року прийнято рішення №36 про відмову у призначенні пенсії.

В зазначеному рішенні вказано, що стаж позивача становить 19 років 19 днів.

Вказано, що в документах позивачки (записи зроблено російською), виявлено розбіжності в написані імені, зокрема:

- згідно з довідкою про шлюб від 28 листопада 2006 року №215 вказано ім`я " ОСОБА_6 ", в свідоцтві про розірвання шлюбу від 13 березня 1989 року НОМЕР_4 - " ОСОБА_6 "; свідоцтво про шлюб від 02.06.1989 НОМЕР_5 - " ОСОБА_6 ", згідно паспорта НОМЕР_3 ім`я позивачки російською " ОСОБА_6 ". В свідоцтві про народження дитини НОМЕР_6 ім`я матері вказано " ОСОБА_6 ".

На титульній сторінці трудової книжки позивачки не має зміни її прізвища " ОСОБА_3 " - " ОСОБА_4 " - " ОСОБА_5 ", що є порушенням пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

У зв`язку з цим періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 та період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) не зараховані до страхового стажу.

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідачів у призначенні пенсії за віком, звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Стаття 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058 (далі - Закон України №1058) визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Законом, який відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій є Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон України №1788-XII).

Відповідно до статті 26 Закону України №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України та статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 №637 (далі - Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставах інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Абзацами 1-2 п. 20 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а необхідність підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами виникає виключно у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній чи наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі №242/2536/16-а.

Вимоги щодо порядку ведення трудових книжок визначені Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29 липня 1993 року (далі - Інструкція №58), та до таких вимог серед іншого цією Інструкцією віднесено необхідність внесення до трудової книжки: відомостей про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення тощо (пункт 2.2.).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

До страхового стажу позивача не зараховано:

- періоди роботи позивачки згідно з трудовою книжкою НОМЕР_2 , оскільки не підтверджується послідовна зміна прізвища позивача;

- період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Суд вказує, що відповідно до ч.3 та ч.4 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріали справи свідчать, що згідно з довідкою про одруження №215 від 28.11.2006, між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 23.06.1984 укладено шлюб та позивачем змінено прізвище на ОСОБА_4 . Вказаний шлюб, у подальшому відповідно до свідоцтва про розлучення серії НОМЕР_4 припинено 20.10.1987.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_8 між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 02.06.1989 укладено шлюб та позивачем змінено прізвище на ОСОБА_5 .

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками вказано: батько - ОСОБА_9 , мати ОСОБА_1 .

Виявлені відповідачем розбіжності щодо написання та перекладу імені позивача, на переконання суду, ґрунтуються на неповному з`ясуванні усіх обставин, які мають значення у спірному випадку, оскільки не спростовують дійсність наданих позивачем документів.

Враховуючи правове регулювання спірних правовідносин та усталеної судової практики, суд вказує, що позивач не може нести відповідальність за правильність заповнення та ведення облікових документів.

Суд зазначає, що відповідно до наданого паспорту позивача ім"я позивача українською мовою « ОСОБА_6 », російською мовою " ОСОБА_6 ".

Однак, зазначення імені позивача російською мовою " ОСОБА_6 " у довідці про шлюб від 28 листопада 2006 року №215, у свідоцтві про розірвання шлюбу від 13 березня 1989 року НОМЕР_4 та у свідоцтві про народження серії НОМЕР_6 , не може бути підставою для відмови позивачу у врахуванні інформації вказаної у такому документі.

Весь комплект наданих документів вказує на повний збіг інших відомостей про ім`я, по батькові, позивачки українською мовою окрім однієї букв «і», «ь» в імені прізвищі « ОСОБА_6 »" і " ОСОБА_6 ". Зазначена помилка у документах, що складалися російської мовою за часів СРСР, а в подальшому перекладалися української мовою є досить поширеним явищем. Будь-які сумніви, що у цьому випадку є саме помилка у написанні прізвище, а не обман чи маніпулювання з боку позивача, у суду відсутні. Аргументів про протилежне учасниками справи не надано.

Суд зазначає, що у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 від 15.09.1981 записи про оспорюваний період (неврахований органом пенсійного фонду до страхового стажу) містяться на 1-11 сторінках у хронологічній та логічній послідовності, без будь-яких виправлень, підтирань та неточностей. Будь-яких інших підстав відмови у зарахуванні періоду роботи позивача з 15.09.1981 по 11.03.2000 згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981, відповідачами суду не вказано та не повідомлено.

З огляду на викладене, вказаними доказами підтверджується наявні правові підстави для зарахування, до страхового стажу періоду роботи позивача з 15.09.1981 по 11.03.2000 згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981.

Крім того, підстави не зарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до трьохрічного віку, є аналогічними, а саме ім"я матері не відповідає паспортним даним, оскільки у свідоцтві про народження серії НОМЕР_6 ім"я матері вказано російською мовою " ОСОБА_6 ".

В свою чергу, протиправність вказаних доводів відповідачів, як суб"єктів владних повноважень, спростована судом вище.

Підсумовуючи наведене, вказаними доказами підтверджується наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 15.09.1981 по 11.03.2000 згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981 та періоду догляду до досягнення трирічного віку за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_11 .

Жодних інших підстав відмови у призначенні пенсії за віком та зарахуванні страхового стажу, відповідачами не вказано.

В свою чергу згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981 та розрахунку зарахованого відповідачами страхового стажу, ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи:

- з 15.09.1981 по 08.06.1987 на заводі "Мікродвигун" (понад 5 років 8 місяців),

- з 10.06.1987 по 11.01.1988 у квартирно-експлуатаційній частині Гусівського району (понад 7 місяців);

- з 12.02.1988 по 04.08.1989 на Гусівській трикотажній фабриці (понад 1 рік 6 місяців),

- з 25.12.1991 по 07.07.1992 на Гор-побутовому підприємстві №131 (понад 6 місяців)

- з 17.11.1995 по 10.12.1997 у Військовій частині НОМЕР_1 (понад 4 роки);

- з 13.09.1999 по 11.03.2000 у Богодухівському центрі зайнятості (понад 6 місяців).

Отже, загалом страховий стаж позивача не зарахований органами Пенсійного фонду, згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981 в період роботи з 15.09.1981 по 11.03.2000, становить понад 12 років.

Суд вказує, що оскільки, загальний страховий стаж позивача, у віці 60 років (на дату звернення із заявою про призначення пенсії), становить понад 31 рік (19 років 19 дні, зарахований органом Пенсійного фонду, та понад 12 років встановлений за результатами розгляду справи), а інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком не вказано, то позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до положень Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 10.07.2024 (з дати досягнення пенсійного віку).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №36 від 22.07.2024 про відмову у призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

З метою обрання належного способу захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідне зобов"язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, як територіальний орган Пенсійного фонду України на території якого зареєстроване місце проживання позивача, зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 15.09.1981 по 11.03.2000 згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981 та період догляду до досягнення трирічного віку за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_11 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 10.07.2024.

Згідно з ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи те що, відповідачами не надано суду доказів на підтвердження правомірності своєї відмови, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

У силу приписів ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_9 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, буд.7, м.Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003, ) та Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (вул.Кравчука, буд.22В, м.Луцьк, Волинська область, 43026, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №36 від 22.07.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

Зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 15.09.1981 по 11.03.2000 згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 15.09.1981 та період догляду до досягнення трирічного віку за дитиною ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_11 та призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування", з 10.07.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі у сумі 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі у сумі 605 (шістсот п"ять) грн 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 24 березня 2025 р.

24.03.25