Справа № 504/4620/24
Суддя: Литвинюк А. В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/4620/24
Номер провадження 2-а/504/42/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2025смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Литвинюк А.В.

за участю секретаря Батяла М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні с-ще Доброслав справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

встановив:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3322772 від 23.10.2024 року, винесену поліцейським 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Грачовим О.В. до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

У позові позивач стверджує, що 23.10.2024 року він рухався на автомобілі за адресою: Новомиколаївська дорога 21-й км (КП у сторону м. Одеса) згідно ПДР України. Сержант поліції ОСОБА_2 зупинив його на транспортному засобі з причин згідно п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а саме: якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; про що, після зупинки пред`явив зауваження про відсутність поліса ОСЦПВ на транспортний засіб AUDI 80 BH5926ОР, VIN код: НОМЕР_1 , належний ОСОБА_3 . Керуючись відсутністю інформації про страхування авто в базі МТСБУ, та посилаючись на ПДР склав постанову серії EMA № 3322772 о 9:00 від 23.10.2024 року та виписав штраф у розмірі 445 грн.

Позивач вказує, що неодноразово інформував сержанта поліції Грачова О.В. про наявність страхового полісу ОСЦПВ СК «УТСК» № 219675799, маючи електронний договір страхування від 02.03.2024 року та дійсного до 01.03.2025 року на даний транспортний засіб, що свідчіть дотримання вимог п.2.1 ПДР.

Згодом позивач звернувся до СК «УТСК», щоб отримати інформацію про його дійсний страховий поліс та з`ясувати питання стосовно відсутності інформації у МТСБУ. Позивач дізнався, що при оформлені полісу ОСЦПВ виникла помилка у номерному знаку авто, а саме було указано авто з номерним знаком НОМЕР_2 , але усі інші дані були правильними, зокрема VIN код: НОМЕР_1 , що свідчить належність полісу безпосередньо цьому транспортному засобу AUDI 80 ВН59260Р, VIN код: НОМЕР_1 . Наразі помилка виправлена, що підтверджується полісом ОСЦІВ СК «УТСК» № НОМЕР_3 , термін договору страхування залишився без змін до 01.03.2025 року.

Виходячи з наведеного, позивач вважає, що причина зупинки є безпідставною, тому що поліцейський не зафіксував підстав вважати, що він вчинив або мав намір вчинити правопорушення. Та лише відсутність даних на офіційному сайті МТСБУ не є причиною зупинки транспортного засобу, оскільки ним не було допущено та не зафіксовано інших порушень ПДР.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.11.2024 року відкрито провадження у справі, витребувано з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5) відеозапис з нагрудної бодікамери поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону УПП в Одеській області ДПП Грачова О.В., яким 23.10.2024 року зафіксовано підстави складання постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, а також призначено судове засідання на 18.12.2024 року о 14:00 годині в приміщенні Комінтернівського районного суду Одеської області.

Положеннями ч. 4 ст. 47 КАС України передбачено, серед іншого, право відповідача подати відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 КАС України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

27.12.2024 року від представника Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Димона І.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив суд залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву громадянина ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3322772 від 23.10.2024 року - без задоволення з наступних підстав.

23.10.2024 року приблизно о 09 год 00 хв в ході виконання службових обов`язків на блокпосту за адресою: Одеська область, Одеський р-н, дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км, 700 м, поліцейський Грачов О.В., перевіряючи у ручному режимі інформацію з порталу МТСБУ (Моторне (транспортне) страхове бюро України), виявив транспортний засіб AUDI 80, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував вищезазначеним транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Поліцейський, в межах своїх повноважень, відреагував на виявлене ним адміністративне правопорушення, та, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб під керуванням позивача.

Відповідач вказує, що факт вчинення громадянином ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КУпАП підтверджується відеозаписом з портативного відеореєстратора поліцейського. Поліцейським було перевірено через базу даних МТСБУ на наявність страхового полісу у транспортного засобу з номерним знаком НОМЕР_4 , та на момент розгляду справи 23.10.2024 року, встановлено відсутність будь-яких відомостей про наявність такого страхового полісу за номерним знаком НОМЕР_4 . Відповідач зазначає, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на транспортний засіб.

Водночас, на думку водія, він мав право не пред`являти посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною.

У відзиві відповідач вказує, що як вбачається з відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського, на протязі всього спілкування з поліцейським, громадянин ОСОБА_1 жодного разу не повідомив про наявність у нього чинного страхового полісу на транспортний засіб марки AUDI 80 з номерним знаком НОМЕР_4 , крім того не пред`являв чинний страховий поліс ОСЦПВ поліцейському в паперовій чи електронній формі у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в страховому полісі, щоб він міг їх перевірити, та не пред`являв будь-які інші підтвердні документи згідно яких, відповідно до законодавства, водії звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України.

З огляду на вищезазначене відповідач вважає, що в діях громадянина ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. Поліцейський взводу № 2 роти № 4 батальйону № 1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Грачов О.В. мав всі законні підстави для розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення та притягнення позивача до адміністративної відповідальності, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3322772 від 23.10.2024 року обґрунтована, правомірна, винесена на підставі та у порядку передбаченому чинним законодавством України.

Судове засідання у справі спочатку було відкладено на 06.02.2025року о 14:00 годині за клопотанням позивача для надання додаткових відомостей, потім на 18 березня 2025 року о 14:00 годині.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, разом з тим, 17.03.2025 року подав на адресу суду додаткові пояснення, в яких просив розгляд справи розгляд справи здійснювати без його участі.

Відповідач Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до ст. 268 КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених належним чином, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Судом встановлено, що 23.10.2024 року поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Грачовим О.В. винесено постанову серії ЕНА №3322772, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у порядку ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 445 грн. В оскарженій позивачем постанові зазначено, що 23.10.2024 року о 09:05:51 годині за адресою: Одеська область, Одеський р-н, дорога Новомиколаївська (Старокиївське шосе), 21 км, 700 м, ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI 80, номерний знак НОМЕР_4 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, чим порушив п. 2.1 ґ) Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

За правилами ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача як суб`єкта владних повноважень, тягар доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме, що позивач порушив вимогу п. 2.1 ґ ПДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пункт 2.1 ґ ПДР передбачає, що чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

В порушення вимог ст. 77 КАС України, Управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаментом патрульної поліції не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема ні відзив на позовну заяву, ні зміст оскаржуваної постанови не містить посилання на докази, які об`єктивно фіксують обставини вчинення правопорушення позивачем та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП: матеріали фото- чи відеозйомки вчиненого порушення, пояснення свідків події, або інші докази, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзвязку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

На вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Отже, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року у справі №161/7068/16-а.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова відповідачем складена щодо порушення позивачем лише п. 2.1 «ґ» ПДР України, що виявилось у непред`явленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Складу іншого адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 матеріали справи не містить.

З наданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву відеозапису з портативного відеореєстратора поліцейського (файл з назвою «Пвр471665.mр4») судом не було встановлено порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 . Натомість, наявна в базі МТСБУ інформація про відсутність страхового полісу не є підставою для зупинки транспортного засобу.

Таким чином суд доходить до висновку, що зупинка 23.10.2024 року транспортного засобу AUDI 80, номерний знак НОМЕР_4 , яким керував позивач, була безпідставною.

Враховуючи, що відповідач належним чином не зафіксував та не довів належними і допустимими доказами факту невиконання позивачем будь-яких вимог правил дорожнього руху, а законні підстави для здійснення контролю за наявністю у позивача страхового полісу обов`язкового страхування цивільно правової відповідальність власників наземних транспортних засобів були відсутні, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача про пред`явлення відповідних документів є незаконними, а отже в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 126 КУпАП.

У матеріалах справи містяться страховий поліс № 219675799 і страховий поліс № ЕР 224375742. З пред`явленого суду страхового полісу № 219675799 вбачається, що відповідний документ є візуальною формою полісу, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між страховиком УТСК та страхувальником ОСОБА_1 , строк дії договору з 02.03.2024 року по 01.03.2025 року включно, дата реєстрації договору в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 01.03.2024 року, забезпечений транспортний засіб AUDI 80, тип В2, номерний знак НОМЕР_5 , VIN код: НОМЕР_1 , рік випуску 1985, населений пункт місця реєстрації (проживання) власника ТЗ або місце знаходження юридичної особи Макіївка.

Умовами страхового полісу № 219675799 передбачено, що договір набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у цьому полісі, але не раніше моменту його реєстрації у єдиній централізованій базі даних щодо обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В свою чергу, з пред`явленого суду страхового полісу № ЕР 224375742 вбачається, що відповідний документ є візуальною формою полісу, що посвідчує укладення внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений між страховиком ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» та страхувальником ОСОБА_1 , строк дії договору з 02.03.2024 року по 01.03.2025 року включно, дата реєстрації договору в єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 28.10.2024 року, забезпечений транспортний засіб В2, НОМЕР_4 , AUDI 80, 1985, WAUZZZ81ZFA064900, Макіївка.

Умовами страхового полісу № ЕР 224375742 передбачено, що договір набирає чинності з початку строку його дії, що зазначений у цьому полісі, але не раніше моменту його реєстрації у єдиній централізованій базі даних щодо обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Наведене свідчить про наявність у страховому полісі № 219675799 помилки у номерному знаку авто у третій цифрі «3» замість правильного «2», яку у подальшому страховик виправив, видавши новий поліс № ЕР 224375742. Інші реквізити у страхових полісах збігаються з відомостями про автомобіль, яким керував позивач, зокрема VIN код.

Таким чином, 23.10.2024 року, станом на час складення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, страховий поліс на забезпечення саме того транспортного засобу, яким керував позивач, був чинним.

Водночас, в матеріалах справи також міститься копія посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_6 від 31.12.2023 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Згідно до 2.2 ПДР України, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

У відповідності до ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

У Рішенні від 23.12.2014 року №7-рп/2014 у справі №1-6/2014 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Такими правовими підставами є: наявність доручення, наявність реєстраційного документа на цей транспортний засіб тощо.

Таким чином, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_6 від 31.12.2023 року, наявного в матеріалах справи, то відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 року у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 року у справі №295/3099/17.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю, зокрема за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладені обставини, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Керуючись ст. 2, 5, 11, 47, 71, 77, 162, 268, 286 КАС України,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову поліцейського 2 взвод 4 рота 1 бат. Сержанта Грачов Олександр Вікторович ЕНА № 3322772 від 23.10.2024 року, якою ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у в розмірі 425,00 грн за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Литвинюк А. В.