Справа № 607/3469/25
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2025 Справа №607/3469/25 Провадження №2-а/607/226/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.,

при секретарі с/з Музиці А.Б.,

з участю представника позивача Скиби В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернопіль за правилами спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Скиба Віталій Михайлович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4057920 від 12 лютого 2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Скиба В.М. звернувся до суду із позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4057920 від 12 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, обставини які наведені в постанові не підтверджені доказами, при розгляді справи порушено цілий ряд його прав, оскільки працівник поліції не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, а також не ознайомив його з правами, передбаченими ст. 268 КпАП України.

Таким чином, позивач стверджує, що зазначених в постанові правопорушень він не вчиняв, а тому просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу.

Представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області поштовим зв`язком подано відзив на позов, згідно якого представник відповідача вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із оскаржуваної постанови, позивач ОСОБА_1 12 лютого 2025 в м. Підгайці по вул. Галицька, 1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив вимоги п. 15.9 ґ ПДР, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відповідач стверджує, що відеозаписом з автомобільного реєстратора та нагрудної відеокамери чітко зафіксований факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а також при спілкуванні із поліцейським позивач визнав факт керування ним транспортним засобом та здійснення зупинки в зазначеному місці. Отже, оскаржувана постанова є обґрунтованою та законною, а тому підстави для її скасування відсутні. Також відповідач просив відмовити у задоволенні вимог позивача щодо витрат на правничу допомогу, оскільки заявлений ним розмір є неспівмірним відносно даної категорії справи та штрафом накладеним на позивача, а тому при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

11 березня 2025 року представник позивача адвокат Скиба В.М. подав до суду, через підсистему «Електронний суд», відповідь на відзив, у якій зазначив, що долучений відповідачем диск із матеріалами відеофіксації правопорушення не наданий позивачу для ознайомлення, а тому не може бути взятий судом до уваги як доказ його вини. Також у відзиві на позов відповідач не спростував доводи позивача про те, що на місці зупинки не проводились жодні виміри, фабула постанови викладена не чітко, під час її винесення позивачу не роз`яснені його права, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні представник позивача Скиба В.М. доводи позовної заяви підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, згідно відзиву на адміністративний позов просив справу слухати у його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою інспектора СПД (м. Підгайці) Відділу поліції (м. Бережани) ГУНП у Тернопільській області ст. лейтенанта поліції Фецака М.М. серії ЕНА №4057920 від 12 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, ОСОБА_1 12 лютого 2025 року о 11 год. 00 хв. у м. Підгайці по вул. Галицька, 1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж 10 метрів, чим порушив п. 15.9 ґ ПДР.

Відповідно до п. 15.9 ґ Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за порушення правил зупинки.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (частини 2, 3 ст. 90 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З дослідженого судом відеозапису із відеореєстратора службового автомобіля та нагрудної камери поліцейського від 12 лютого 2025 року вбачається, що транспортний засіб Volkswagen LT46 н.з. НОМЕР_1 припарковано ближче ніж 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини. Під час розмови з працівниками поліції ОСОБА_1 підтвердив, що керував вказаним вище транспортним засобом і зупинив його у вказаному місці для розвантаження товару, який він доставляв, оскільки іншої можливості для зупинки не було. Таким чином, доводи позивача про те, що він не допускав порушення ПДР, відсутність доказів про зупинку працівниками поліції транспортного засобу під його керуванням та належність автомобіля іншій особі суд вважає безпідставними.

Також, суд звертає увагу, що із відеозапису чітко простежуються межі проїзної частини, а також факт здійснення позивачем зупинки з порушення ПДР.

Щодо правомірності зазначеного відеозапису як доказу, необхідно зазначити наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону №580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що відеозаписи, які долучені до матеріалів справи в розумінні ст. 251 КУпАП є належним доказом по цій справі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач допустив порушення порушив п. 15.9 ґ Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

За таких обставин, доводи позивача про відсутність події адміністративного правопорушення є безпідставними, оскільки факт керування позивачем автомобілем і порушення ним у зазначений в оскаржуваній постанові час Правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом, який долучений до матеріалів справи.

Окрім цього, окремі недоліки які мали місце під час заповнення постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема відсутність зазначення об`єкта, до якого позивач здійснив зупинку ближче 10 метрів, не можуть бути підставою для ствердження, що таке порушення не відбулось. В оскаржуваній постанові міститься посилання на відповідний пункт Правил дорожнього руху, що дозволяє встановити, яке саме порушення було вчинене водієм.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про недотримання поліцейським вимог закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Із дослідженого в судом відеозапису судом було встановлено, що після перевірки документів та встановлення особи ОСОБА_1 поліцейський розпочав винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, не повідомивши про це особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та попередньо не ознайомивши з його правами.

Таким чином, належного розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем здійснено не було, оскільки поліцейський взявши документи позивача (посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб) виніс оскаржувану постанову та в подальшому надав її копію особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 279 КпАП України розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За змістом ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Однак, всупереч вказаним нормам, інспектором не було дотримано гарантій прав позивача. Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, поліцейським Фецаком М.М. фактично не було проведено розгляд справи, а лише складено постанову по справі про адміністративне правопорушення, яку вручено ОСОБА_1 . Тобто, в порушення норм ч. 1 ст. 268 КУпАП позивачу не було надано можливості підготуватися до захисту, у тому числі ознайомитися із відеозаписом, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою.

За таких обставин суд вважає, що при накладенні адміністративного стягнення на Яцківа М.В., суб`єктом владних повноважень не дотримано вимог зазначених вище норм, що порушило законні права та інтереси позивача, а тому постанова серії ЕНА №4057920 від 12 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Отже, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, скасувати постанову серії ЕНА №4057920 від 12 лютого 2025 року у справі про адміністративні правопорушення, а справу надіслати на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача задоволені частково, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 302 грн 80 коп.

Щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги, то суд вважає, що дана позовна вимога не підлягає задоволенню виходячи зі наступного.

Відповідно до ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналізуючи вищезазначені норми закону, суд вважає, що позивач та його представник не надали суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом та їх вартості, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 122, ст.ст. 7, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 134, 139, 243-244, 246, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Скиба Віталій Михайлович до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4057920 від 12 лютого 2025 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Відділу поліції (м. Бережани) Тернопільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання вимог п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ;

Представник позивача: Скиба Віталій Михайлович, адреса: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ;

Відповідач: Відповідач: Головне управління Національної поліції у Тернопільській області, , місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль.

Головуючий суддяВ. Є. Ломакін