Справа № 163/119/25
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/119/25
Провадження № 2-а/163/12/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

за участі секретаря Семенюк К.М.,

представника позивача Філоненко В.В. (в режимі відеоконференції),

представника відповідача Федчишиної С.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві представник позивача ОСОБА_1 адвокат Філоненко В.В. просить скасувати постанову Волинської митниці № 0484/20500/24 від 18.12.2024 та закрити провадження в справі.

Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що оскаржуваною постановою позивача притягнено до відповідальності за ст.471 МК України, а саме за недекларування переміщуваних кольє, сережок та клатча, і накладено стягнення у вигляді 549664,78 грн штрафу. Позивач не погоджується із цією постановою та вважає її незаконною з таких підстав. Перш за все, у складеному протоколі про порушення митних правил від 10.11.2024 зазначено про вилучення Акта проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA205000/2024/000117 від 25.10.2024, проте такий акт щодо ОСОБА_1 не складався, тим більше вона слідувала через митний кордон 10.11.2024, а не 25.10.2024. У зв`язку із цим Акт UA205000/2024/000117 від 25.10.2024 не може слугувати підтвердженням порушення ОСОБА_1 митних правил та підставою для складання щодо неї протоколу про порушення митних правил. Відповідач не дотримав вимог ст.285 КУпАП щодо триденного строку надіслання постанови ОСОБА_1 , оскільки надіслав її лише 22.12.2024. Суб`єктивна сторона передбаченого ст.471 МК України правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу, а ОСОБА_1 у даному випадку не мала наміру порушувати вимоги закону, не була повідомлена про необхідність декларування товарів, які є її особистою власністю як подаровані на день народження та які було виявлено як не задекларовані. Після роз`яснень відразу подала відповідну декларацію та сплатила митні платежі.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечила доводи представника позивача. Вказала, що в протоколі про порушення митних правил в частині номера та дати акту проведення огляду допущено помилку, що доводиться власне долученим до матеріалів справи оригіналом акту, примірник якого за результатами огляду був вручений самій ОСОБА_1 . Копію оскаржуваної постанови направлено позивачу супровідним листом митниці від 18.12.2024 за вих.№7.3-4/20-04/10/13880. Твердження про те, що позивач не мала наміру порушувати вимоги закону та відразу подала відповідну декларацію зі сплатою митних платежів спростовується актом огляду та особистими поясненнями ОСОБА_1 , у яких як на причину недекларування вона послалась на власну необізнаність із нормами ввезення товару на територію України. Оскільки санкція ч.2 ст.471 МК України не передбачає конфіскації товару, після складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 була надана можливість здійснити митне оформлення незадекларованих товарів і сплатити за них митні платежі. Вважає, що посадова особа Волинської митниці при розгляді справи і винесення оскаржуваної постанови діяла у межах та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, свої права та інтереси доручила представляти адвокату Філоненко В.В.

Представник позивача Філоненко В.В., приймаючи участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримала з наведених у ньому підстав та просила його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала з мотивів поданого відзиву та просила відмовити у його задоволенні.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

10 листопада 2024 року приблизно об 11:48 годині в зону митного контролю митного поста «Устилуг» Волинської митниці в напрямку «в`їзд в Україну» з Республіки Польща до України по смузі руху «зелений коридор» в`їхав транспортний засіб марки «Mersedes-Benz V 250», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина України ОСОБА_2 , у якому в якості пасажира слідувала громадянка України ОСОБА_1 .

Під час здійснення митного контролю та проведення повного митного огляду транспортного засобу «Mersedes-Benz V 250», номерний знак НОМЕР_1 , встановлено наявність не задекларованого нового в упаковці виробника товару із товаросупровідними документами, який належить громадянці ОСОБА_1 відповідно до її пояснень, а саме: кольє торгівельної марки «Chaumet» і сережки торгівельної марки «Chaumet» загальною вартістю 147500 Дирхам ОАЕ згідно з Dublicate invoice АЕ29 від 06.11.2024 та клатч торгівельної марки «Сhanel» вартістю 15770 Дирхам ОАЕ згідно з Р230889950 від 04.11.2024, загальною вартістю 163270 Дирхам ОАЕ, що відповідно до офіційного курсу валют НБУ станом на 10.11.2024 становить 1832215,94 грн, що перевищує неоподатковану норму ввезення товарів на митну територію України.

Дані товари знаходилися у валізі серед особистих речей, без ознак приховування.

Результати проведення повного митного огляду транспортного засобу і виявлення у ньому вищевказаного товару задокументовано в акті проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205000/2024/000137 від 10.11.2024.

Огляд проводився у присутності водія ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які жодних заперечень стосовно його результатів не висловили.

У письмових поясненнях від 10.11.2024 ОСОБА_1 визнала факт виявлення проведеним митним оглядом серед її особистих речей кольє «Chaumet» і сережок «Chaumet» та клатча «Сhanel». Зазначила, що ці речі були їй подаровані на день народження і має на них товаросупровідні документи. Товар не задекларувала з причин необізнаності із нормами ввезення на територію України, які підлягають декларуванню.

За викладених обставин 10.11.2024 головний державний інспектор оперативного відділу №1 відділу боротьби з контрабандою та порушення митних правил Волинської митниці Куліш В.А. склав протокол про порушення митних правил № 0484/20500/24 про те, що ОСОБА_1 в порушення вимог ст.ст.257, 366, 374 МК України не задекларувала товар, що переміщується нею через митний кордон України, який підлягав письмовому декларуванню та оподаткуванню митними платежами, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч.2 ст.471 МК України.

У протоколі одночасно визначено час і місце розгляду справи про порушення митних правил: 18.12.2024 з 10:00 год до 12:00 год за адресою Волинської митниці в селі Римачі Ковельського району Волинської області.

Примірник протоколу ОСОБА_1 отримала 10.11.2024, що підтверджується її власноручним підписом у протоколі.

На розгляд справи до Волинської митниці у вказану в протоколі дату ОСОБА_1 та її представник не прибули.

18.12.2024 в.о. заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці Сьомін П.А. виніс оскаржувану постанову, якою ОСОБА_1 визнав винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.471 МК України, відповідно до змісту протоколу № 0484/20500/24, і наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 549664,78 гривень.

Примірник постанови надіслано на адресу ОСОБА_1 супровідним листом від 18.12.2024 за вих. № 7.3-4/20-04/10/13880.

Позивач вважає зазначену постанову відповідача незаконною з наведених у позові мотивів, тому за захистом своїх прав звернулась до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Частиною першою статті 486 МК України визначено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом ч.1 ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частина 2 статті 471 МК України встановлює відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

За вчинення такого правопорушення передбачене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості цих товарів.

Відповідно до примітки до статті 471 МК України недекларуванням у цій статті вважається незаявлення громадянином за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений цим Кодексом, про товари, які переміщуються (пересилаються) таким громадянином через митний кордон України (у тому числі при проходженні (проїзді) ним каналом, позначеним символами зеленого кольору («зелений коридор»).

Згідно із ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч.2 ст.366 МК України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

Канал, позначений символами червоного кольору ("червоний коридор"), призначений для всіх інших громадян (ч.3 ст.366 МК України).

Громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою (ч.4 ст.366 МК України).

Початок проходження (проїзду транспортними засобами особистого користування) громадянином каналом, позначеним символами зеленого кольору ("зелений коридор"), є декларуванням шляхом вчинення дій цим громадянином про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території. Таке декларування свідчить про факти, що мають юридичне значення (ч.5 ст.366 МК України).

Громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через "зелений коридор", звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених цим Кодексом (ч.6 ст.366 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.374 МК України товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 цього Кодексу встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами (ч.1 цієї статті).

Відповідно до ч.4 ст.374 МК України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України). Базою оподаткування таких товарів є частина їх сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Отже, за змістом вищенаведених норм МК України вважається, що особа, яка слідує через державний кордон України автомобільним транспортом та для проходження митного контролю обрала "зелений коридор" у такий спосіб здійснює декларування товару шляхом вчинення дій за умови, що переміщуваний товар по вартості та вазі не перевищує зазначеної у ч.1 ст.374 МК України норми, а саме по вартості 500 євро та вазі 50 кг.

В разі перевищення цих норм товар підлягає письмовому декларуванню зі сплатою митних платежів у відповідності до ч.4 ст.374 МК України.

У цій справі ОСОБА_1 обрала смугу проходження митного контролю «зелений коридор», тим самим шляхом вчинення таких своїх дій заявила, що переміщуваний нею товар відповідає ч.1 ст.374 МК України, не підлягає письмовому декларуванню і сплаті митних платежів.

Водночас, проведеним повним митним оглядом було встановлено, що ОСОБА_1 переміщує товар, який по вартості значно перевищує допустиму норму у 500 євро.

ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях визнає, що цей товар вона не заявила до митного контролю і він був виявлений посадовими особами митниці під час здійснення повного митного огляду транспортного засобу і переміщуваного у ньому товару.

Посилання ОСОБА_1 на те, що товар не задекларувала, оскільки не була обізнана із дозволеними до переміщення без сплати митних платежів нормами товару на увагу не заслуговують і правового значення у спірних правовідносинах не мають.

Стаття 68 Конституції України визначає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

ОСОБА_1 перед перетином кордону не була позбавлена можливості ознайомитися із допустимими нормами товару, що дозволені до переміщення без письмового декларування і сплати митних платежів. Адже за переміщення товару через митний кордон України відповідальність несе саме особа, яка переміщує цей товар, і жодних винятків із цього правила немає.

Можливість ознайомлення із правилами переміщення товару через митний кордон України є загальнодоступною як через загальнодоступну законодавчу базу в мережі інтернет, так і на стендах митниці перед в`їздом у пункт пропуску. Окрім цього, дане питання можливо з`ясувати у працівника прикордонної служби при обранні смугу руху «червоний коридор» чи «зелений коридор».

Крім цього, суд звертає увагу на саму досить значну вартість товару 1832215,94 грн, яка відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 10.11.2024 еквівалентна 41114,08 євро, а тому така вартість уже сама по собі викликає розуміння необхідності її письмового декларування або принаймні усвідомлення необхідності з`ясування правил переміщення даного товару через митний кордон України.

Твердження представника позивача про те, що передбачене ст.471 МК України порушення митних правил за формою вини характеризується виключно умислом є помилковим і є її власним тлумаченням складових даного правопорушення, оскільки це правопорушення може вчинятися як з необережності, так і з умислом.

Для кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.2 ст.471 МК України також не мають значення доводи її представника про те, що ОСОБА_1 здійснила письмове декларування товару і сплатила визначені законодавством митні платежі, оскільки такі дії відбулися уже після виявлення факту недекларування товару і складання протоколу про порушення митних правил.

Як правильно зазначила представник відповідача у поданому відзиві, санкція ч.2 ст.471 МК України не передбачає конфіскації, тому для його подальшого ввезення в Україну необхідно сплатити митні платежі у визначеному розмірі.

Отже, вищенаведене у своїй сукупності достатньо та обґрунтовано доводить наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.472 МК України.

Інші наведені у позові та в судовому засіданні доводи представника позивача не спростовують правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, оскільки у зазначеному в протоколі про порушення митних правил акті огляду допущено помилку у його номері та даті і це доводиться наданою представником відповідача копією справи про порушення митних правил, до якої долучений акт проведення огляду товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA 205000/2024/000137 від 10.11.2024, примірник якого на підставі ч.10 ст.338 МК України був вручений ОСОБА_1 і цієї обставини вона не заперечує, як і самих фактів, викладених у цьому акті.

Щодо відправлення оскаржуваної постанови на адресу ОСОБА_1 на четвертий день з дня її винесення, про що свідчить квитанція Укрпошти, то це не призвело до непоправних порушень прав ОСОБА_1 , так як за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 28 січня 2025 року було визнано причини пропуску звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом поважними і цей строк поновлено. На саму суть правопорушення та фактичні обставини його вчинення указана обставина жодним чином не впливає.

Згідно із ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на докази, які містяться в матеріалах справи, та встановлені судом фактичні обставини, суд дійшов висновку, що наведене у позові обґрунтування заявлених вимог свого належного підтвердження не знайшло.

В той же час встановлено, що посадова особа Волинської митниці як суб`єкт владних повноважень під час розгляду справи та винесення оскаржуваної постанови правильно встановила фактичні обставини та дала їм правильну правову оцінку, а також діяла у спосіб, передбачений Конституцією та Законами України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені висновки стосовно суті спору та заявлених вимог, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні позову.

З огляду на прийняте по справі рішення понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.242-247КАС України, суд

у х в а л и в :

Постанову в.о. заступника начальника начальника управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Волинської митниці Сьоміна Павла Андрійовича від 18 грудня 2024 року в справі про порушення митних правил № 0484/20500/24 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.2 ст.471 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в сумі 549664,78 гривень залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання цієї постанови протиправною і її скасування без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складення його повного тексту.

Інформація про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач Волинська митниця; місце знаходження - вулиця Призалізнична, 13, село Римачі Ковельського району Волинської області; .

Дата складання повного тексту рішення 24 березня 2025 року.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь