Справа № 120/16102/24
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 березня 2025 р. Справа № 120/16102/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.10.2024 № 61 про відмову в призначені пенсії за віком.

Відтак, з метою скасування вказаного рішення та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 01.08.1983 та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986 та з 01.09.1986 по 01.03.1991, позивач звернулася до суду із цією позовною заявою.

Ухвалою від 06.12.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 1 подав 24.12.2024 відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що розгляд заяви про призначення пенсії за віком здійснювався за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 25.10.2024 року за №61 відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із не досягненням пенсійного віку та відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, дипломи, свідоцтва про народження дітей, уточнюючі довідки) загальний страховий стаж позивачки складає 27 років 10 місяців 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

До загального страхового стажу не враховано:

- періоди роботи, згідно з трудовою книжкою та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986 (відсутній зв`язок між прізвищами " ОСОБА_2 ", в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 зазначено прізвище " ОСОБА_3 ");

- період навчання з 01.09.1986 по 01.03.1991 (згідно з записів в трудовій книжці було надано академічну відпустку).

Відповідач зауважив, що для зарахування періодів роботи згідно з трудовою книжкою позивачу необхідно було надати уточнюючі довідки, проте вказаним правом вона не скористалась.

Відтак, Головним управлінням, на момент звернення позивачки за призначенням пенсії, прийнято обґрунтоване та законне рішення про відмову в призначенні пенсії, оскільки вона не досягла пенсійного віку та у неї відсутній необхідний страховий стаж

Відповідач 2 подав 02.01.2025 відзив на позовну заяву та зазначив, що до загального страхового стажу не зараховано періоди роботи, згідно трудової книжки та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986 (відсутній зв`язок між прізвищами " ОСОБА_2 ", в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 зазначено прізвище " ОСОБА_3 "); та період навчання з 01.09.1986 по 01.03.1991 (згідно з записів в трудовій книжці було надано академічну відпустку).

Тому, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не досягненням пенсійного віку та необхідного страхового стажу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову та відзиву, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 21.10.2024 подала до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та 25.10.2024 прийнято рішення № 61 про відмову у призначенні пенсії.

У спірному рішенні зазначено, що відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудова книжка, дипломи, свідоцтва про народження дітей, уточнюючі довідки) загальний страховий стаж позивача складає 27 років 10 місяців 14 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

До загального страхового стажу не враховано:

- періоди роботи, згідно з трудовою книжкою та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986 (відсутній зв`язок між прізвищами " ОСОБА_2 ", в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 зазначено прізвище " ОСОБА_3 ");

- період навчання з 01.09.1986 по 01.03.1991 (згідно з записів в трудовій книжці було надано академічну відпустку).

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, тому звернулася до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-ІV (далі - Закон від 09,07.2003 № 1058-ІV).

Відповідно до ст. 8 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 1 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV).

За правилами частини першої статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Отже, з вище зазначеного слідує, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно з законодавством, що діяло до набрання чинності Закону від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із п. п. 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.93 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Зазначені норми права вказують на те, що першочергово страховий стаж встановлюється на основі трудової книжки і лише в разі її відсутності або відсутності записів у трудовій книжці трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів.

Так, спірним рішенням позивачці не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986, оскільки відсутній зв`язок між прізвищами " ОСОБА_2 ", в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 зазначено прізвище " ОСОБА_3 ".

Оцінюючи доводи відповідача суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 № 58 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 р. № 301 "Про трудові книжки працівників", цією Інструкцією та іншими актами законодавства. Заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з п. 2.4. вказаної Інструкції, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, відповідальним за заповнення трудової книжки, а також внесення до неї записів, є підприємство роботодавець.

Відповідно до висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 06 березня 2018 року по справі № 754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18), положеннями Закону № 1058-IV підставою для призначення пенсії визначено наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Отже, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Більше того, відповідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.93 № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Відтак, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Згідно з відомостями трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 у період з 01.09.1983 по 04.03.1986 навчалася в Галигському радгосптехнікумі (а.с. 16).

Такі ж відомості підтверджуються дипломом, серія НОМЕР_3 від 04.03.1986, відповідно до якого позивач у період з 1983 року по 1986 рік навчалася в Галигському радгоспі технікумі (а.с. 14)

Щодо доводів відповідача про відсутність зв`язку між прізвищами " ОСОБА_2 ", оскільки в свідоцтві про шлюб НОМЕР_2 зазначено прізвище " ОСОБА_3 ", суд зазначає таке.

На титульній сторінці трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 01.08.1983 зазначено її дошлюбне прізвище " ОСОБА_4 ", яке перекреслено та записано прізвище по чоловіку - ОСОБА_5 . Суд зауважує, що зміна прізвища у зв`язку із укладенням шлюбу зафіксовано відповідним записом на титульній сторінці трудової книжки

Щодо зміни прізвища позивач зазначила, що 24.06.1989 між нею та ОСОБА_6 укладений шлюб, який 14.03.2002 рішенням Немирівського районного суду Вінницької області розірвано (а.с. 22). Водночас, 11.09.2008 позивач повторно уклала шлюб із ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 (а.с. 23).

Відтак, спірний період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986 позивача підтверджується записами в трудовій книжці та дипломом, тому він підлягає зарахуванню до страхового стажу ОСОБА_1 .

Оцінюючи доводи відповідача щодо не зарахування до страхового стажу позивача період навчання з 01.09.1986 по 01.03.1991, оскільки згідно з записів в трудовій книжці було надано академічну відпустку, суд зазначає таке.

Згідно із записом № 7 трудової книжки № НОМЕР_5 позивач з 01.09.1986 зарахована на 1 курс Костромського сільгоспінституту. Відповідно до записів № 8 та № 9 позивач з 26.04.1990 по 01.01.1991 перебувала в академічній відпустці у зв`язку із народженням дитини.

Згідно із записом № 10 позивач з 01.03.1991 відрахована із інституту у вз`язку із його закінченням.

Також, факт навчання позивача підтверджується дипломом серії НОМЕР_6 , у якому зазначено, що позивач у 1986 році вступила до Костромського сільгоспінституту та у 1991 році закінчила повний курс за спеціальністю "Зоотехния" (а.с. 15).

Відповідно до пункту "д" частини 3статті 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Пунктом 8 Порядку № 637 визначено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

За приписами ч. 3 ст. 46 Закону України "Про вищу освіту" від 01.07.2014 № 1556-VІІ здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку.

Частиною 4 статті 46 Закону України "Про вищу освіту" визначено, що поновлення на навчання осіб, відрахованих з закладів вищої освіти або яким надано академічну відпустку, а також переведення здобувачів вищої освіти здійснюються, як правило, під час канікул.

З наведеного встановлено, що надання студенту академічної відпустки не припиняє його взаємин із відповідним вищим навчальним закладом, а призупиняє їх на певний строк. Тобто, в період академічної відпустки особа не проходить навчання у відповідному навчальному закладі та не отримує стипендію.

Згідно із Положенням про академічні відпустки та повторне навчання у вищих закладах освіти, затвердженим наказом Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України від 6 червня 1996 р. № 191/153, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 24 червня 1996 р. за № 325/1350, академічна відпустка - це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у випадку зниження працездатності внаслідок порушень функцій організму, які зумовлені гострими захворюваннями, що потребують тривалого відновлювального лікування; загостреннями хронічних захворювань або частими захворюваннями (понад один місяць за семестр. Максимальна тривалість академічної відпустки встановлюється до одного року.

Проаналізувавши вищезазначене, суд доходить висновку, що підстав для зарахування в страховий стаж періоду, коли позивач не працювала та не навчалася немає, а тому перебування в академічній відпустці не зараховується в страховий стаж, оскільки не передбачено законодавством.

Відтак, відсутні правові підстави для зарахування навчання з 26.04.1990 по 31.12.1990, коли позивач перебувала в академічній відпустці, до страхового стажу позивача.

Отже, враховуючи зазначене позивачу слід було зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1986 по 25.04.1990 та з 01.01.1991 по 01.03.1991.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 25.10.2024 № 61, та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу позивача період роботи, згідно трудової книжки та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986 та періоди навчання з 01.09.1986 по 25.04.1990 та з 01.01.1991 по 01.03.1991.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення цього позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 1211,20 грн підлягають відшкодуванню в сумі 605,60 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст. ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.10.2024 № 61 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно з трудовою книжкою від 01.08.1983, серії НОМЕР_1 , та період навчання з 01.09.1983 по 04.03.1986, з 01.09.1986 по 25.04.1990 та з 01.01.1991 по 01.03.1991.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 302,80 грн (триста дві гривні 80 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_7 , АДРЕСА_1 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (код ЄДРПОУ - 13322403, вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005);

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ - 42098368, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053).

Повне судове рішення складено 24.03.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна