Справа № 420/33428/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 23.10.2024 №40;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 розрахунок та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 60% від усіх сум заробітної плати згідно з довідками про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 14.10.2024 р. №42-Б та довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії осіб, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 14.10.2024 р. №42-Б, виданих Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради, починаючи з 16.10.2024 року, з урахуванням уже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.10.2024 року вона звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За результатом розгляду заяви рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.10.2024 №40 їй відмовлено в переведенні, оскільки вона не працювала на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, станом на день набрання чинності Закону «Про державну службу» стаж державної служби - відсутній. При цьому, період роботи в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби.

Посилаючись на правову позицію Верховного Суду у постановах від 04.04.2018 у справі №822/524/18, від 26.06.2018 у справі №676/4235/17, від 26.06.2018 у справі №735/939/17, від 19.03.2019 у справі №357/1457/17, від 13.05.2021 у справі №623/198/17 та від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 11.04.2023 по справі №1.380.2019.003855 позивачка зазначає, що законодавство, яке діяло у спірний період, передбачало віднесення до стажу державної служби час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

В такому разі у неї наявний необхідний стаж для переведення на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу».

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 04.11.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

20.11.2024 року за вхід.№ЕС/65123/24 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Одеській області, в якому, зокрема, наголошено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.10.2024 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо переведення з пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №899-VІІІ.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що розглядає вказану заяву - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

На підставі заяви та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області винесено рішення від 23.10.2024 №40 про відмову Позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону №899-VІІІ.

Враховуючи вищевикладене Головне управління не порушувало прав, свобод та інтересів Позивача, а діяло лише на підставі норм чинного законодавства України та з урахуванням наведених доводів Позивачем у позовній заяві, відсутні законі підстави для її задоволення.

21.11.2024 за вхід.№ЕС/65626/24 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Донецькій області, в якому наголошено на тому, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах службовців в органах місцевого самоврядування при переході на посади, віднесені до відповідних категорій посад органів місцевого самоврядування, не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

Право на обчислення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу» мають особи: 1) які на 01.05.2016 займали посади державної служби; 2) яким призначено пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» у період з 01.10.2011 до 01.05.2016; 3) які в період роботи на «спецпосадах» не отримували пенсію згідно із Законом №3723 до набрання чинності Законом №889, тобто до 01.05.2016; 4) які звільнилися з посади державної служби, в тому числі до 01.01.2020.

Представник ГУ ПФУ в Донецькій області вважає, що всі зазначені умови повинні бути дотриманні одночасно.

Управління вважає, що не порушувало норм матеріального та процесуального права позивача, щодо відмови в переведенні з одного виду пенсії на інший, а саме, з пенсії по інвалідності відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно ЗУ «Про державну службу», а тому, рішення від 23.10.2024 №40 є обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області, отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) з 03.10.2017.

ОСОБА_1 звернулася з заявою від 16.10.2024 про перерахунок пенсії, а саме: перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, обчислену відповідно Закону України «Про державну службу».

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961.

За результатами опрацювання заяви про перерахунок «Перехід на інший вид пенсії, відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.10.2024 винесено рішення про відмову від 23.10.2024 №40.

Підставою для відмови зазначено, що посадові особи місцевого самоврядування не є державними службовцями, а тому періоди роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не можуть бути зараховані до стажу державної служби.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Права і свободи людини, гарантії щодо них визначають зміст та спрямованість діяльності держави. Ст. 55 Конституції України проголошує: «Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб».

Безперечно, забезпечити надійний захист прав і свобод людини та громадянина може тільки судова система, яка діє виключно на засадах законності, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності судового процесу, змагальності сторін, додержання презумпції невинуватості тощо, в умовах незалежності і недоторканності суддів. Тому серед правових засобів захисту суб`єктивних прав і свобод людини та громадянина одним із найефективніших є судовий захист.

Судовий контроль за суб`єктами владних повноважень, які зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, не суперечить державному контролю, ці види контролю доповнюють один одного та забезпечують збалансовану систему стримувань і противаг.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ (далі Закон №3723-ХІІ).

01.05.2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:

1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд, у постанові від 22.05.2024 року у справі №500/1404/23 зазначив, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Судом по цій справі встановлено, що відповідачем до стажу державної служби позивачки не зараховано період роботи з 01.06.1991 по 31.10.2017.

Згідно записів №10-34 трудової книжки позивачки серії НОМЕР_1 остання у період з 01.06.1991 по 31.10.2017 працювала в Управління праці та соціального захисту населення Малиновської райадміністрації Одеського міськвиконкому та в Департаменті праці та соціальної політики Одеської міської ради в Управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси.

31.10.2017 звільнена із займаної посади за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію по інвалідності.

У спірний період трудової діяльності позивачки чинним був Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі Порядок №283), який втратив чинність 01.05.2016.

Відповідно до п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст.14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Вказане положення також закріплено у пункті 4 чинного Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229 (далі Порядок №229).

Таким чином, як Порядок №283, так і чинний Порядок №229 передбачають, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

04.07.2001 року набрав чинності закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-III (далі Закон №2493-III).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2493-III передбачено, що дія Закону №3723-ХІІ поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

Верховний Суд у постанові від 10.05.2018 у справі №351/1792/17, зазначив, що після набрання чинності Законом №889-VIII положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст.46 Закону №889-VIII та п.4 Порядку №229 час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби.

Також у постанові від 06.03.2020 року у справі №1.380.2019.000417 Верховний Суд дійшов висновку, що оскільки робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування зараховувалась до стажу державної служби у порядку та відповідно до Порядку №283 спірний досліджуваний період слід зарахувати до стажу державної служби для виплати надбавки за вислугу років.

На підставі ч.5 ст.242 КАС України суд враховує висновки, викладені Верховним Судом, та вважає, що робота позивачки на посадах в органі місцевого самоврядування відповідно до п.2 Порядку №283 зараховується до стажу державної служби.

Суд дійшов висновку, що відповідачем неправомірно не зараховано до стажу державної служби період роботи позивачки з 01.06.1991 по 31.10.2017 на посадах в органах місцевого самоврядування.

Суд, перевіряючи легітимність прийнятих рішень, встановив, що оскаржувані рішення містять наступну підставу відмови у переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VIII відсутність необхідного стажу державної служби.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що ГУ ПФУ в Донецькій області, приймаючи оскаржуване рішення, діяло недобросовісно та необґрунтовано, не врахувало усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для переведення позивачки на пенсію за віком для держслужбовців, як наслідок, допустило неналежний розгляд поданої нею заяви і документів та, відповідно, прийняло необґрунтоване рішення про відмову позивачці в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VIII.

Суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 23.10.2024 №40 про відмову в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VII є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд вважає, що з урахуванням дискреційних повноважень відповідача, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом: визнання протиправним та скасування Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 23.10.2024 №40 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2024 №5424 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», зарахувавши до її стажу державної служби період роботи з 01.06.1991 по 31.10.2017.

При обранні способу захисту суд враховує вимоги пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, згідно із яким, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

У справі, яка розглядається встановлено, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ в Донецькій області.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачу пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23 та від 07.05.2024 у справі №460/38580/22.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 від 23.10.2024 №40.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.10.2024 №5424 про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», зарахувавши до її стажу державної служби період роботи з 01.06.1991 по 31.10.2017.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, , електронна пошта: )

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА