Справа № 750/1240/25
Суддя: Косенко О. Д.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/1240/25
Провадження № 2-а/750/36/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Косенка О.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Федоренка Євгена Володимировича, звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач), у якому просить скасувати постанову № 495 від 02.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позову посилається на те, що 02.01.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 495 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відмову від проходження військово-лікарської комісії та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн. Вважає постанову незаконною, оскільки в ній не вказано обґрунтованих доказів вчинення адміністративного правопорушення. Не доведено, що позивач є належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності та що справа розглянута відповідно до територіальної юрисдикції. Відсутні докази щодо належного повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи, а також дотримання інших вимог КУпАП щодо розгляду справи.

У позові також зазначено, що за змістом ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані уточнити свої дані в строк 60 днів за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання. У випадку знаходження за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Таким чином, Закон надає особі, яка знаходиться в Україні, право вибору - уточнювати свої дані або за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм чи місцем фактичного проживання (що може не співпадати з місцем військового обліку). Позивач стверджує, що відповідачем не надано доказів, що позивач перебував з дня набрання чинності Закону 18.05.2024 та на протязі наступних 60 днів на території, яка знаходиться в юрисдикції відповідача. Також у позовній заяві вказується, що відповідно до ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Відповідно до ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом посадовою особою, правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно Позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відомості, коли саме і як саме було виявлено правопорушення є необхідними для дотримання вимог ст. 38 та ст. 277 КУпАП. При складанні протоколу відносно позивача, останній заявив, що у нього є проблеми зі здоров`ям. Відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради позивач був госпіталізований з діагнозом гіпертонічна хвороба. Усі ці доводи залишились поза увагою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 30.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, сторонам надано строк для подачі заяв по суті справи. Також суд зобов`язав відповідача у строк для надання відзиву на позов надати копії матеріалів, які стали підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В установлений судом строк відповідач надав до суду відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечив та вказав наступне.

29 грудня 2024 року стосовно позивача був складений протокол № 495 про вчинення ним правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відмовою від отримання направлення на ВЛК та відмовою від проходження медичного огляду з метою визначення ступеню його придатності до військової служби. Розгляд справи було призначено на 02 січня 2025 року. На розгляд справи ОСОБА_1 не прибув та жодних пояснень по суті справи не надавав. У той же час, на розгляд справи прибув адвокат Федоренко Євген Володимирович, який після ознайомлення з матеріалами заявив усне клопотання про закриття провадження по справі. Заслухавши адвоката та дослідивши наявні в матеріалах докази начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було визнано винним позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Відповідач вказує, що посилання адвоката щодо неналежності повідомлення позивача про час та дату розгляду відносно нього справи, є необгрунтованим, адже з протоколу вбачається, що така інформація доводилася до позивача під підпис, а на розгляд справи прибув його захисник. Незрозумілим також є посилання представника позивача в позовній заяві на норми щодо обов`язку оновлення персональних даних, адже справа стосується зовсім іншого адміністративного правопорушення, яке полягає у відмові позивача від отримання направлення на ВЛК та проходження медичного огляду за виписаним у направленням. На думку відповідача, помилковим є посилання позивача на ст. 38 та ст. 277 КУпАП щодо строків розгляду справи, адже позивач 29.12.2024 відмовився від отримання направлення на ВЛК, що у подальшому виключало можливість пройти за цим направленням медичний огляд у строк визначений законодавством України, а тому і днем вчинення адміністративного правопорушення є 29.12.2024, а враховуючи, що розгляд справи було проведено 02.01.2025, то жодні строки не були пропущені.

Відповідач також вказує на необгрунтованість твердження представника позивача про те, що при складанні протоколу він заявляв, що має погане самопочуття та, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи не було враховано довідку КНП «Чернігівська обласна лікарня» Чернігівської обласної ради, адже як вбачається з протоколу, у поясненнях позивач вказаних фактів не зазначив, а лише написав «без коментарів». Довідка щодо лікування позивача не була надана представником позивача на розгляд справи. Окрім того, незрозуміло, як факт захворювання позивача, яке виникло 02.01.2025 впливає на оцінку вчинення позивачем правопорушення щодо відмови від отримання направлення на ВЛК, яке було вчинене 29.12.2024. Також при вирішенні справи відповідач просив суд враховувати, що спірні правовідносини мають місце в період введення на території України воєнного стану та оголошення загальної мобілізації, а також в умовах відкритої збройної агресії російської федерації, яка триває понад 10 років і яка направлена на знищення суверенітету та незалежності України, як держави.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

02 січня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 495 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн (а.с. 4).

За змістом постанови 29.12.2024 позивач о 11:15 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовився від отримання направлення № 775 для проходження ВЛК для визначення придатності до військової служби, чим порушив вимоги абзацу 3 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Також у постанові вказано, що при розгляді справи був присутній представник позивача адвокат Федоренко Є.В., який після ознайомлення з матеріалами заявив усне клопотання про закриття провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, оскільки причиною відмови позивача від проходження ВЛК буле те, що він не мав при собі необхідних медичних документів.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення також містяться надані відповідачем копії документів, а саме: направлення від 29.12.2024 № 755, згідно з яким позивач направляється до позаштатної чергової постійно діючої військово-лікарської комісії для встановлення придатності до проходження військової служби в Збройних Силах України у зв`язку з призовом на військову службу під час мобілізації, в особливий період (а.с. 32). Направлення засвідчене підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та відтиском печаті установи.

Також в матеріалах справи міститься акт про відмову від проходження військово-лікарської комісії від 29.12.2024 (а.с. 33), засвідчений підписами свідків. Причини відмови у акті не зазначені.

Згідно з протоколом № 495 від 29.12.2024, позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме: відмова від отримання направлення на ВЛК та відмова від проходження медичного огляду з метою визначення ступеню його придатності до військової служби. Згідно з протоколом розгляд справи було призначено на 02 січня 2025 року. Протокол засвідчений підписом особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У графі пояснення та зауваження щодо змісту протоколу, зазначено «без коментарів».

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560, Положенням про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд зауважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Частиною 3 вказаної статті визначено, що кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Відповідач у справі надав відзив на позов, у якому навів заперечення проти позову, що підтверджені долученими доказами.

Натомість зі сторони позивача, належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів суду не надано, а самі доводи є суперечливими та не переконливими.

Так, представник позивача стверджує, що відповідачем не надано доказів, що позивач перебував з дня набрання чинності (18.05.2024) Законом від 11 квітня 2024 року № 3633-IX «Про внесення зміг до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» та на протязі наступних 60 днів на території, яка знаходиться в юрисдикції відповідача, разом з тим у позовній заяві жодним чином цей факт не спростовує, відповідних доказів не надає. При цьому позивач посилається на Прикінцеві та перехідні положення цього Закону, що встановлюють вищезазначений строк для постановки на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за своїм місцем проживання, та уточнення своїх облікових даних, тоді як предметом оскарження є притягнення позивача до відповідальності за відмову в отриманні направлення для проходження ВЛК.

Крім того, представник позивача в позовній заяві зазначив, що відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що є необхідними для дотримання вимог ст. 38 та ст. 277 КУпАП. При цьому, жодних мотивів на спростування презумції, що виявлення відповідачем факту відмови позивача від отримання направлення на ВЛК має співпадати у часі з самою відмовою, у позовній заяві не наведено. Суд також враховує, що направлення позивача на ВЛК, акт про відмову від її проходження та протокол № 495 про адміністративне правопорушення, датовані 29.12.2024, а постанова про накладення стягнення у справі 02.01.2025, а тому не зрозуміло, в чому саме полягає порушення відповідачем строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Заява про наявність у позивача проблем зі здоров`ям, зроблена за твердження представника позивача при врученні йому направлення, не є підставою для відмови в отриманні направлення, адже метою ВЛК саме і є з`ясування стану здоров`я, направлених для її проходження осіб. Факт захворювання позивача, яке виникло 02.01.2025 не впливає на оцінку вчинення позивачем правопорушення, що полягає у відмові від отримання направлення на ВЛК, яке було вчинене 29.12.2024.

Посилання представника позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення на відсутність у позивача при собі медичних документів на час вручення йому направлення, як на причину відмови від її отримання, не підтверджується дослідженими доказами, оскільки, ані у акті про відмову, ані в підписаному власноруч позивачем протоколі про адміністративне правопорушення, така причина не зазначається. Крім того, направлення від 29.12.2024 № 755 не містить обов`язку негайного проходження позивачем комісії, а п. 2.8.6 Положення про військово-лікарську експертизу у Збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України №402 від 14.08.2008, передбачає загальний чотириденний строк для проведення медичних оглядів, а також лабораторних та інструментальних досліджень, що цілком достатньо для збирання медичної документації.

Суд також зауважує, що в самій позовній заяві представник позивача взагалі не вказує причин, які б перешкоджали отриманню позивачем направлення для проходження ВЛК.

Суд враховує, що до позовної заяви представником позивача долучено лише копію постанови про адміністративне правопорушення № 495 від 02.01.2025, у якій зазначено про його участь у розгляді справи; копію довідки Чернігівської обласної лікарні № 350 від 02.01.2025 про перебування позивача на лікуванні з 02.01.2025 по теперішній час, тобто по 02.01.2025 (а.с. 5), яка не підтверджує жодних обставин, які є предметом доказування у даній справі. Також до позову додано копії ордера про надання правничої допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Інші документи, які б мали доказове значення при розгляді справи, до суду не надано.

Своїм правом подати суду відповідь на відзив на позовну заяву, позивач не скористався, отже не вважав за необхідне спростувати доводи відповідача.

З огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою відповідача в межах наданих йому законом повноважень та з дотриманням вимог КУпАП, а тому підстави для її скасування відсутні.

При подачі позову заявлено до стягнення судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн, які відповідно до ст. 139 КАС України, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог мають бути покладені на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 495 від 02.01.2025 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Олег КОСЕНКО