Справа № 200/4959/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 березня 2025 року

м. Київ

справа № 200/4959/22

адміністративне провадження № К/990/31265/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Білак М.В., Жука А.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу №200/4959/22

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року (головуючий суддя: Геращенко І.В., судді: Блохін А.А., Компанієць І.Д.).

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року включно із застосуванням фіксованої суми індексації - 4 258,75 грн та відповідно до абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням фактично виплачених сум;

- зобов`язати нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року включно із застосуванням фіксованої суми індексації - 4 258,75 грн та відповідно до абзаців четвертого-шостого пункту 5 Порядку №1078, та з урахуванням фактично виплачених сум із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44;

- зобов`язати нарахувати і виплатити компенсацію втрат доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до дня її фактичної виплати відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 червня 2023 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078;

зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Донецького окружного адміністративного суду з вимогами до ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року в розмірі: 3241,73 грн/міс, відповідно до абзаців чотири-шість пункту 5 Постанови КМУ «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення» від 17 липня 2003 року №1078;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за періоди з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року в розмірі 3241,73 грн./міс., відповідно до абзаців чотири-шість пункту 5 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" від 17 липня 2003 року №1078.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 вересня 2023 року відкрито провадження у справі № 200/4762/23.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 7 листопада 2023 року у справі № 200/4762/23 суд закрив провадження в адміністративній справі №200/4762/23 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, дійшовши висновку, що заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення в іншій справі, а тому позивач, має встановлене процесуальним законом право в порядку статі 383 КАС України звертатись до суду із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто, в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов. Оскільки, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду у справі № 200/4959/22:

визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинені на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі №200/4959/22 у частині неправильного нарахування індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року до 4 липня 2020 року з урахуванням абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом шістдесяти днів з дня отримання копії цієї ухвали звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 200/4959/22.

В іншій частині заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду відмовлено.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року продовжено ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальний строк до 2 квітня 2024 року для подання звіту про виконання судового рішення.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 31 січня 2024 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2023 року у справі № 200/4959/22 повернуто апелянту.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою від 9 квітня 2024 року, в якій просив:

прийняти до розгляду та вирішити в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі №200/4959/22 в порядку статей 382, 383 КАС України;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невиконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі №200/4959/22;

накласти на керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 штраф у сумі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 подати до Донецького окружного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії ухвали суду звіт про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 200/4959/22;

постановити окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого статтею 382 КК України та надіслати ухвалу до 3-го слідчого відділу Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Краматорську.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 3 травня 2024 року заяву задоволено частково:

накладено на начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 штраф у розмірі: 60580 гривень.

половину штрафу в розмірі: 30280 гривень стягнуто з начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ;

половину штрафу в розмірі: 30280 гривень стягнуто з начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України;

попереджено начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про те, що за правилами частини шостої статті 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції;

установлено ІНФОРМАЦІЯ_1 новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом 90 днів з дня набрання цією ухвалою суду законної сили.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 3 травня 2024 року у справі №200/4959/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії скасовано в частині:

- накладення на начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 штрафу у розмірі: 60580 гривень;

- стягнення половини штрафу в розмірі: 30280 гривень з начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ;

- стягнення половини штрафу в розмірі: 30280 гривень з начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на користь Державного бюджету України;

- попередження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про те, що за правилами частини шостої статті 6 статті 382 КАС України з наступного дня після набрання ухвалою законної сили на суму заборгованості без додаткового рішення суду нараховується пеня в розмірі трьох відсотків річних з урахуванням індексу інфляції.

В іншій частині ухвалу суду залишено без змін.

Не погодившись із постановою апеляційного суду, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на неї.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Мартинюк Н.М., суддів - Білак М.В., Жука А.В. від 23 вересня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у цій справі № 815/215/17.

Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2025 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

З матеріалів справи встановлено, що предметом перегляду у цьому касаційному провадженні є постанова суду апеляційної інстанції, постановлена в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції в частині накладення штрафу на начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

З вищенаведеного випливає, що скаржник оскаржує постанову суду апеляційної інстанції, якою було переглянуто судове рішення суду першої інстанції, яке не міститься у переліку ухвал, що можуть бути оскаржені в касаційному порядку, який визначений у частині другій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Питання можливості касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції про накладення штрафу, ухваленого в межах процедури судового контролю, визначеної статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, досліджувалося Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 30 квітня 2024 року у справі № 380/12153/20.

У постанові від 30 квітня 2024 року у справі № 380/12153/20 Верховний Суд, аналізуючи положення статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, якими унормовано питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, дійшов висновку, що застосування до суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі, не на користь якого ухвалено рішення суду) штрафу за неподання ним до суду звіту про виконання рішення суду або неналежне його виконання як міри відповідальності за таку поведінку, є додатковим запобіжником для реального захисту та поновлення прав, свобод та інтересів, що зазнали порушення внаслідок ухвалення рішень, учинення дій або бездіяльності органами публічної влади, їх посадовими і службовими особами, що змусило позивача вирішувати спір у судовому порядку, а надання такому суб`єкту владних повноважень права додаткового оскарження судового рішення про накладення на нього, в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, штрафу, яке за своєю суттю є засобом ефективного виконання уже ухваленого судового рішення, не сумісне із завданнями адміністративного судочинства та не відповідає його меті, що визначені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та із принципом верховенства права.

Також у означеній постанові об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що накладення судом штрафу за невиконання рішення суду у порядку, передбаченому статтею 382 Кодексом адміністративного судочинства України (у порядку судового контролю), очевидно не є заходом процесуального примусу, передбаченого статтею 144 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки судовий контроль як інструмент ефективного виконання судових рішень та заходи процесуального примусу мають різну правову природу, зокрема, підстави застосування, мету та коло осіб, до яких вони можуть бути застосовані.

Вирішуючи питання щодо можливості касаційного оскарження судових рішень суду апеляційної інстанції про накладення штрафу, ухвалених в межах процедури судового контролю, передбаченої статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду виснувала, що ухвали суду апеляційної інстанції про накладення штрафу та ухвали з інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню.

Ураховуючи положення, визначені частиною другою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України та правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2024 року у справі № 380/12153/20, Суд дійшов висновку, що оскаржуване у цій справі судове рішення не може бути переглянуте Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному Главою 2 розділу ІІІ Кодексу адміністративного судочинства України, а тому згідно з приписами частини другої статті 339 цього Кодексу касаційне провадження підлягає закриттю як помилково відкрите.

Керуючись статтями 327, 339, 345 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Закрити касаційне провадження № К/990/31265/24 у справі № 200/4959/22 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у справі № 200/4959/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

…………………………

…………………………

…………………………

Н.М. Мартинюк

М.В. Білак

А.В. Жук,

Судді Верховного Суду