Справа № 213/570/25
Суддя: Попов В. В.
Дата ухвалення: 2025-03-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/570/25
Номер провадження 2-а/213/14/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Попова В.В.,

секретар судового засідання Куропятник І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань №14, адміністративну справу №213/570/25 за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Кабанов Євген Ігорович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, за відсутності учасників процесу,-

ВСТАНОВИВ:

18.02.2025 представник позивача - адвокат Кабанов Є.І. звернувся до суду з вищевказаним позовом, вобґрунтування якого зазначено, що 03.02.2025 року начальником групи обліку офіцерів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № б/н про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, а саме: військовозобов`язаному ОСОБА_1 було належним чином вручено повістку 25.10.2024 року під особистий підпис на прибуття 28.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою уточнення персональних даних, та проходження військово-лікарської комісії. 28.10.2024 року військовозобов`язаний не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин. Та в подальшому порушував вимоги законодавства в період з 28.10.2024 року по 03.02.2025 року. Чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. 10.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 було прийнято постанову № 27, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. з ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000 грн.

Сторона позивача вважає, що дана постанова підлягає скасуванню, оскільки КУпАП чітко встановлює строки, в межах яких на особу може бути накладено адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення. ОСОБА_1 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.10.2024 року о 09.00 год. Таким чином, перебіг строку порушення, який полягає саме в неявці за повісткою до ТЦК та СП - є день виявлення наступний за останнім днем, коли особа повинна була прибути до ТЦК та СП, а саме: перебіг починається з 29.10.2024 року. Тобто, адміністративне стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не могло бути накладене після спливу тримісячного строку.

24.02.2025 суддею постановлена ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Постановлено призначити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

27.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 скористався правом надання відзиву на позов, заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 за позовом та вважає, що вимоги є необґрунтованими і незаконними.

В обґрунтування, зокрема, зазначає, що позивач являється військовозобов`язаним та знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 08.11.2022 року. 25.10.2024 року Позивачу було вручено повістку про явку на 28.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 09:00 год. для уточнення персональних даних та проходження військово-лікарської комісії, де ОСОБА_1 поставив особистий підпис про отримання повістки. На зазначену дату ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважні причини не прибуття у строк зазначений в повістці ІНФОРМАЦІЯ_6 - не повідомляв. В порушення частини 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», позивач а ні протягом трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до ТЦК не з`явився, а ні в будь-який інший спосіб протягом семи календарних днів. Вважає, що відповідачем були дотримані строки притягнення Позивача до відповідальності. Як вбачається Позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк визначений у повістці без поважних причин, а саме 28.10.2024 року. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП винесена 10.02.2025 року, тобто у межах визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення (не пізніше одного року з дня його вчинення).

В судове засідання, призначене на 05 березня 2025 року о 16:00 год. учасники процесу не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, дійшов до наступного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 являється військовозобов`язаним та знаходиться на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 з 08.11.2022 року.

25.10.2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку про явку на 28.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 об 09:00 год. для уточнення персональних даних та проходження військово-лікарської комісії, де ОСОБА_1 поставив особистий підпис про отримання повістки.

На зазначену дату ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважні причини не прибуття у строк зазначений в повістці - не повідомив.

10 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_2 винесена Постанова № 27 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

Постанова мотивована тим, що 03.02.2025 року о 14:00 годині посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якому о __ год. належним чином вручено повістку 25.10.2024 року під особистий підпис на прибуття на 9:00 год. 28.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період під час проведення загальної мобілізації. На вказаний період в повістці дату та час військовозобов`язаний не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин, чим порушив вимоги абз.1, абз. 7 ч.1 ст.22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Оскаржувана постанова винесена за наслідками розгляду протоколу №б/н про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 03 лютого 2025 року. При цьому, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 порушував вимоги законодавства в період з 28.10.2024 року по 03.02.2025 року і ІНФОРМАЦІЯ_5 було встановлено порушення Закону України "Про оборону України" та абзацу 2 частини 1 та 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які регулюються Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII із змінами та доповненнями, відповідними положеннями Кодексу про адміністративні правопорушення.

Положеннями ч.ч. 1-4 ст. 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Приписами ч.2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, яка діяла на дату вчинення адміністративного правопорушення), громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу 7 частини 3 статті 22 цього Закону, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 цього Закону громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по нині.

Отже, в день, коли позивач мав з`явитися до відповідного органу по повістці, а саме: 28.10.2024 року діяв особливий період.

Редакція ст. 210-1 КУпАП, яка містить частину 3, яка посилює відповідальність за невиконання приписів п. 1 ч. 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» набрала чинності 19 травня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягне за тягне за собою адміністративну відповідальність - накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, визначальним для кваліфікації дій позивача в частині порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 саме 28.10.2024 року за повісткою.

Відтак, саме 28.10.2024 року є датою вчинення адміністративного правопорушення, проте постанову про адміністративне правопорушення було складено лише 10.02.2025 року.

Згідно з положеннями ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно з ч.7 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Нормами п. 7 ч.1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Як встановив суд, датою вчинення правопорушення та датою виявлення правопорушення є 28.10.2024 року. Станом на 10.02.2025 року тримісячний строк з дати виявлення правопорушення минув.

Отже, строки притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою сплили, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 2 ст. 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 та 2 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Отже, рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, а саме Постанова № 27 від 10 лютого 2025 року, не відповідає критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, за таких умов, оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити шляхом скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, а провадження у справі закрити.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем понесено судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 грн., позов задоволено в повному обсязі, а тому витрати у відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань..

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72-79, 90, 122, 242-246, 262, 286 КАС України, суд-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати Постанову № 27 по справі про адміністративне правопорушення від 10 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду, в зв`язку з оголошенням його вступної та резолютивної частини, подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня вручення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача - адвокат Кабанов Євген Ігорович, адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр. Центральний, 8, РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення буде складено до 15 березня 2025 року включно.

Головуючий суддя В.В. Попов.