Справа № 280/617/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року Справа № 280/617/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач (з урахуванням ухвали суду від 06.03.2025) просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 та відповідача 2 щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

2) зобов`язати відповідача 2 зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв`язку із чим перерахувати та виплатити їй пенсію за віком з 26.07.2024 із урахуванням різниці, що вже була виплачена.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в підсистемі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Вельможко А.І., який діє на підставі ордеру серії АР №1211609 від 09.12.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.11.2015 Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області була призначена позивачу пенсія за віком на пільгових умовах за Списком №2. На підставі заяви Позивача від 14.02.2022 за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області проведено перерахунок пенсії із урахуванням додатково набутого стажу по 31.12.2021. При цьому останній перерахунок пенсії був проведений без додаткового звернення позивача (автоматично) із урахуванням до її страхового стажу періоду роботи по 28.02.2024, проте періоди її роботи у закладі з надання психіатричної допомоги з 11.03.2008 по 30.11.2015, з 01.12.2015 по 20.08.2020 обчислено в одинарному розмірі всупереч статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Окремого рішення щодо відмови в зарахуванні для розрахунку пенсії зазначеного стажу в подвійному розмірі не приймалось, тому відповідачами допущена відповідна бездіяльність, які позивач вважає протиправною. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

14.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, у якому відповідач зазначає, що позов подано з пропуском встановленого статтею 122 КАС України строку звернення. Щодо обрахування пенсії позивача вказує, що рішення про призначення пенсії приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області. Головним управлінням на підставі заяви Позивача від 14.02.2022 проведено перерахунок пенсії із урахуванням додатково набутого стажу по 31.12.2021, що підтверджується рішенням 30 від 18.02.2022, яке позивачем не оскаржувалось. Для розрахунку розміру пенсії із зарахуванням до стажу періоду роботи з 11.03.2008 по 30.11.2015 та з 01.12.2015 по 30.11.2017 на посаді сестри медичної палатної 16-го психіатричного чоловічого відділення Обласної клінічної психіатричної лікарні у подвійному розміру з урахуванням статті 60 Закону №1788 правових підстав не приймалось. Вважає, що пенсія призначена та виплачується позивачу у відповідності до чинного законодавства України. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

18.02.2025 судом отриманий відзив на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому відповідач вказує, що позовні вимоги позивача з 23.11.2015 по 25.07.2024 розгляду та задоволенню не підлягають, та мають бути залишені без розгляду. Зауважує на листі Міністерства праці та соціальної політики України № 217/0/14-06/039-6 від 17.01.2006 щодо застосування пільг з обчислення стажу відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Отже, страховий стаж з 01.01.2004 враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом. Вважає, що для зарахування стажу роботи позивачу в подвійному розмірі з 11.03.2008 по 20.08.2020, правових підстав немає, оскільки це не передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже періоди роботи позивача після 01.01.2004 року зараховані на загальних підставах, тобто в одинарному розмірі. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 03.02.2025 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Після відкриття провадження у справі судом встановлено, що позовна заява подана з порушенням вимог КАС України, у зв`язку із чим ухвалою суду від 17.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків строком 5 днів від дня одержання ухвали суду шляхом подання до суду належним чином оформленої відповідно до статті 167 КАС України заяви про поновлення строків звернення до суду з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду у частині позовних вимог.

Ухвалою від 06.03.2025 суд залишив без розгляду позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог за період з 23.11.2015 по 25.07.2024.

Ухвалою від 06.03.2025 суд продовжив розгляд справи в частині позовних вимог.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 23.11.2015 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розрахунку стажу при призначенні пенсії загальний страховий стаж склав 32 роки 3 місяці 20 днів (протокол № 6431 від 29.12.2015). При цьому період трудової діяльності з 11.03.2008 по 30.11.2015 (7 років 8 місяців 20 днів) зараховано у пільговому обчисленні як 15 років 5 місяців 10 днів.

На підставі особистої заяви від 12.12.2019 ОСОБА_1 з 01.12.2019 було проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV. Перерахунок проведено Головним управлінням Пенсійного фонду в Запорізькій області, в результаті перерахунку страховий стаж склав 37 років 2 місяці 10 днів, стаж враховано по 30.11.2019.

На підставі особистої заяви від 14.02.2022 ОСОБА_1 з 01.02.2022 було проведено перерахунок пенсії відповідно до статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV. В порядку екстериторіальності заяву розглянуто та проведено перерахунок пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду в Вінницькій області, в результаті перерахунку страховий стаж склав 39 років 2 місяці 22 днів, стаж враховано по 31.12.2021.

Листом від 06.12.2024 № 0800-0219-8/111731 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повідомило представника позивача, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. для розрахунку розміру пенсії із зарахуванням до стажу періоду роботи, зокрема, з 11.03.2008 по 30.11.2015 та з 01.12.2015 по 30.11.2017 на посаді сестри медичної палатної 16-го психіатричного чоловічого відділення Обласної клінічної психіатричної лікарні у подвійному розмірі з урахуванням ст. 60 Закону №1788 правових підстав немає. Окремого рішення щодо відмови в зарахуванні для розрахунку пенсії зазначеного стажу в подвійному розмірі не приймалось.

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 11.08.1983 (№№ 14-23) 11.03.2008 вона була призначена на посаду сестри медичної (палатної) у 16-те психіатричне чоловіче відділення Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (наказ № 46 від 06.03.08), на підставі рішення Запорізької обласної ради від 24.11.2011 № 29 Комунальна установа «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради перейменована на Комунальну установу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, 20.08.2020 позивач звільнена за власним бажанням (наказ № 158-о від 19.08.2020).

Згідно з наявною у матеріалах пенсійної справи довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою у 2015 році Комунальною установою «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради ОСОБА_1 повний робочий день працювала у період з 11.03.2008 по теперішній час на посаді сестри медичної палатної (молодші спеціалісти з медичною освітою) 16-го психіатричного чоловічого відділення, що передбачено списком ІІ, розділ XXIV, пункт 24в (постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36).

Вважаючи бездіяльність відповідачів щодо незарахування до страхового стажу періоду роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», позивач звернулася до суду з цим позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до частин першої-другої, четвертої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом №1058-IV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначались Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-XII).

За правилами пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону №1788-XII в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в тому числі щодо пільг по обчисленню стажу) діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Перелік № 909), до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, зараховується час, зокрема, на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-профілактичних закладах особливого типу, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах.

У примітці 2 Переліку № 909 зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Згідно з Переліком закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України 28.10.2002 № 385, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.11.2002 за № 892/7180, до закладів охорони здоров`я відносяться: лікувально-профілактичні заклади (лікарняні заклади, багатопрофільні, однопрофільні, спеціалізовані, особливого типу, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади переливання крові, швидкої та екстреної медичної допомоги, санаторно-курортні заклади); санітарно-профілактичні заклади; фармацевтичні (аптечні) заклади; інші заклади; заклади медико-соціального захисту; установи/заклади системи соціального захисту населення.

За змістом статті 62 Закону №1788-ХІІ порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 11.08.1983 судом встановлено, що позивач з 11.03.2008 по 20.08.2020 працювала на посаді сестри медичної (палатної) у 16-тому психіатричному чоловічому відділенні Комунальної установи «Обласна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (надалі перейменована на Комунальну установу «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради).

Отже, за правилами статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та в силу приписів пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вказаний період роботи позивача у психіатричному закладі охорони здоров`я підлягають зарахуванню до стажу роботи на пільгових умовах у подвійному розмірі.

Суд зазначає, що Закон №1058-IV не встановлює обмежень щодо застосування статті 60 Закону №1788-XII при обчисленні пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, а сама редакція статті 60 Закону №1788-XII (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2205-VIII від 14.11.2017) є чинною на теперішній час та саме норма цього Закону є спеціальною під час вирішення питання про зарахування стажу для призначення пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з чим передбачене статтею 60 Закону № 1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004. Редакція статті 60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час, а стаття 24 Закону №1058-IVне скасовує статтю 60 Закону №1788-XIIта не зупиняє її дію.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.12.2019 по справі № 689/872/17.

Також зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 27.04.2023 у справі №160/14078/22, від 20.04.2022 у справі №214/3705/17, від 11.02.2025 у справі №420/8637/24, у яких суди дійшли висновку про правомірність зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-ХІІ періоди роботи позивачів в інфекційних закладах після 01.01.2004, тобто після дати набрання чинності Законом №1058-IV.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом №1058-IV та Законом №1788-ХІІ вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон №1788 був прийнятий раніше за Закон №1058-IV. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону №1788-XII, то він мав би виключити із Закону №1788-XII усі інші положення, чого зроблено не було.

Відповідачами робота позивача в психіатричному закладі охорони здоров`я не оспорюється, більш того, при призначенні пенсії період трудової діяльності позивача з 11.03.2008 по 30.11.2015 зараховано у подвійному розмірі (15 років 5 місяців 10 днів). Разом з тим, як свідчать розрахунки стажу при проведенні відповідачами перерахунків пенсії позивача відповідно до статті 42 Закону № 1058-IV спірний період роботи позивача з 11.03.2008 по 30.11.2015 зарахований в одинарному розмірі без урахування кратності, що суперечить зробленим вище висновкам суду.

Відтак з урахуванням правових висновків Верховного Суду, встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, обираючи належний та достатній спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (як пенсійних органів, що здійснювали перерахунки пенсії відповідно до статті 42 Закону № 1058-IV без урахування спірного періоду у подвійному розмірі) щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд зазначає, що ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.10.2023 у справі № 446/1/22, що під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект щодо відновлення відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Суд зауважує, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Судом встановлено, що при призначенні пенсії пенсійний орган зарахував спірний період роботи позивача у подвійному розмірі, проте надалі за відсутності правових підстав рахував такий період в одинарному розмірі, без повідомлення про це позивача та без прийняття жодного рішення.

Враховуючи те, що судом встановлена протиправна бездіяльність відповідачів, суд вважає необхідним зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькі області (як територіальний орган ПФУ, на обліку якого перебуває позивач та орган, який останнім допустив порушення прав позивача) здійснити з 26.07.2024 (у межах розглядуваних позовних вимог) позивачу перерахунок та виплату пенсії із урахуванням до страхового стажу періоду її роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням раніше виплачених сум.

Щодо інших посилань учасників справи суд зазначає, що вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 26.01.2025 № 8960-3692-3087-4649 підтверджується сплата позивачем судового збору. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 968,96 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів її роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 26.07.2024 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із урахуванням до страхового стажу періоду її роботи з 11.03.2008 по 20.08.2020 у закладі з надання психіатричної допомоги у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, місцезнаходження: вул. Зодчих, буд. 22, м.Вінниця, 21005; .

Відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.158-Б, м.Запоріжжя, 69057; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.03.2025.

Суддя К.В. Мінаєва