Справа № 320/22010/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року № 320/22010/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження (правонаступником якого є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів; далі відповідач, Комісія), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 22.03.2023 № 55дп-23 в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що висновок відповідача про наявність в його діях складу дисциплінарного проступку і підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності є необґрунтованим та таким, що посягає на процесуальну незалежність в межах кримінального провадження.

Позивач стверджує, що в його діях відсутня вина за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості, чесності та непідкупності органів прокуратури. Позивачем вживались розумні та необхідні заходи відповідно до принципів та положень кримінально-процесуального законодавства.

Позивач не погоджується з мотивувальною частиною оскаржуваного рішення та вважає його протиправним і необґрунтованим, оскільки неналежним чином з`ясовано обставини справи, зокрема, щодо наявності складу дисциплінарного правопорушення у діях позивача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.07.2023 (суддя Журавель В.О.) відкрито провадження у справі за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання.

Представник відповідача заперечував проти позову, зазначаючи, що доводи ОСОБА_1 є безпідставними, суперечать встановленим у дисциплінарному провадженні обставинам, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своєї позиції представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач, який є прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Чернівецької обласної прокуратури та який входив до групи прокурорів, забезпечувалось підтримання публічного обвинувачення в Садгірському районному суді міста Чернівці у відповідному кримінальному провадженні.

Безпосередньо прокурором ОСОБА_1 , без вивчення та з`ясування усіх належних обставин кримінального провадження щодо наявності підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу із застави на тримання під вартою, подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Однак, в ході судового розгляду, в передбаченому КПК України порядку дії та рішення прокурорів, в тому числі позивача, які формували та підтримували в судах правову позицію щодо застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою визнано судом такими, що не відповідають закону.

Внаслідок вивчення та перевірки скарги на дії прокурора, Комісія дійшла висновків про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала неможливість застосування дисциплінарного стягнення, відтак вважає, що оскаржуване рішення прийняте у відповідності до вимог чинного законодавства та є правомірним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023 №949/0/15-23 звільнено ОСОБА_2 з посади судді Київського окружного адміністративного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, в провадженні якого перебувала дана справа.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу передано для розгляду судді Маричу Є.В.

Ухвалою суду від 11.01.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Провівши підготовчі дії, які необхідні для всебічного та об`єктивного розгляду і вирішення адміністративної справи, в судовому засіданні, призначеному на 28.06.2024, судом ухвалено закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Сторони прибули у судове засідання.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Суд за згодою сторін перейшов до розгляду справи по суті в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами і доказами.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з травня 2007 року на різних посадах, з 06 січня 2022 року обіймає посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Чернівецької обласної прокуратури

До відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження 07.11.2022 надійшла дисциплінарна скарга адвоката ОСОБА_3 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_1 та прокурором Чернівецької окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_4 .

Скаржник вважає, що в діях прокурорів, зокрема, ОСОБА_1 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, передбаченого пунктами 1, 5 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» - неналежне виконання службових обов`язків та вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Автоматизованою системою дисциплінарну скаргу 07.11.2022 розподілено члену Комісії ОСОБА_5 , яким 18.11.2022 прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2- 665дс-213дп-22.

За результатами перевірки обставин, викладених у дисциплінарній скарзі, членом Комісії ОСОБА_5 22.02.2023 складено висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях, зокрема, прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_1 та запропоновано притягнути його до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення у виді догани.

Комісією прийнято рішення від 22.03.2023 №55дп-23 про закриття дисциплінарного провадження стосовно, зокрема, прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю, Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_1 .

Позивач, вважаючи рішення відповідача в частині зазначення у мотивувальній частині твердження про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності протиправним та таким, що порушує його права та інтереси, звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 14 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються організація і діяльність прокуратури.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі по тексту в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний: 1) виявляти повагу до осіб під час здійснення своїх повноважень; 2) не розголошувати відомості, які становлять таємницю, що охороняється законом; 3) діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 4) додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Згідно зі пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження, зокрема, з підстав невиконання чи неналежного виконання службових обов`язків.

Частиною першою статті 44 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що дисциплінарне провадження здійснюється відповідним органом.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про прокуратуру» дисциплінарне провадження це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Право на звернення до відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, із дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Згідно з частинами 3, 4, 6, 9, 10, 11 статті 46 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що за відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті, член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора.

Після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки.

Під час здійснення перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має право ознайомлюватися з документами, що стосуються предмета перевірки, отримувати їх копії, опитувати прокурорів та інших осіб, яким відомі обставини вчинення діяння, що має ознаки дисциплінарного проступку, отримувати за письмовим запитом від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, керівників підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадян, громадських об`єднань необхідну для проведення перевірки інформацію. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, має право надавати пояснення або відмовитися від їх надання стосовно себе.

Перевірка відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження, але не більш як на місяць.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується. Якщо за результатами перевірки член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, встановив наявність дисциплінарного проступку, у висновку додатково зазначається характер проступку, його наслідки, відомості про особу прокурора, ступінь його вини, інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення, а також пропозиція члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, щодо конкретного виду дисциплінарного стягнення.

Висновок та зібрані у процесі перевірки матеріали передаються на розгляд відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, та мають бути отримані його членами не пізніш як за п`ять днів до засідання, на якому такий висновок розглядатиметься.

Згідно із частинами 1, 5, 6 статті 47 Закону України «Про прокуратуру» розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання. Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб. Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід.

Частинами 1, 3 та 4 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» установлено, що відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає рішення в дисциплінарному провадженні більшістю голосів від свого загального складу. Перед прийняттям рішення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, за відсутності прокурора, стосовно якого здійснюється провадження, і запрошених осіб обговорює результати розгляду висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Згідно частини 1 статті 49 Закону України «Про прокуратуру» на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: 1) догана; 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

З системного аналізу викладених правових норм вбачається, що законодавством регламентовано обов`язок осіб, які проходять службу в органах прокуратури, неухильно, сумлінно та відповідально виконувати покладені на них службові обов`язки, а також діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Разом з тим, за кожним фактом неналежного виконання прокурором покладених на нього обов`язків має бути проведено службове розслідування, за результатами якого складається відповідний висновок. У такому висновку, повинні бути чітко встановлені всі обставини дисциплінарного проступку, вина особи, обставини, що пом`якшують та обтяжують такий проступок, наслідки, до яких він призвів.

Як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження, подана адвокатом Тереховим А.В. дисциплінарна скарга обґрунтована тим, що, підтримуючи публічне обвинувачення у Садгірському районному суді м. Чернівці у кримінальному провадженні № 0002289 (справа № 727/5346/17), прокурори ОСОБА_4 та Огродюк П.А. до клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 та його продовження внесли недостовірні відомості шодо наявності раніше обраного, стосовно обвинуваченого, запобіжного заходу у виді застави та, під час судового розгляду, підтримували відповідні клопотання, чим ввели суд в оману. На підставі цього ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 16.12.2021 обвинуваченому ОСОБА_6 змінено запобіжний захід та його взято під варту.

Крім того, на думку скаржника, прокурор Огродюк П.А. 03 лютого 2022 року подав до суду безпідставне клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами розгляду цього клопотання ухвалою суду від 03.02.2022 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено на 60 днів, до 04 квітня 2022 року.

Водночас, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 28.02.2022 клопотання прокурора Огродюка П.А. про продовження запобіжного заходу відхилено та зазначено, що питання тримання під вартою ОСОБА_6 вирішено усупереч вимог закону.

В свою чергу, позивач пояснив, що у провадженні Садгірського районного суду м. Чернівці перебуває на розгляді кримінальне провадження № 0002289 за обвинуваченням ОСОБА_6 та інших у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України. Під час розгляду вказаного провадження у підготовче засідання, призначене на 05 та 11 листопада 2021 року, а також 10.12.2021 обвинувачений ОСОБА_6 не прибув, що свідчить про його переховування від суду та невиконання покладених на нього обов`язків. Ухвалою суду від 16.11.2021 до ОСОБА_6 застосовано привід на 10.12.2021, однак він не з`явився. Ухвалою суду від 10.12.2021 обвинуваченого ОСОБА_6 оголошено в розшук, а 16.12.2021 ухвалою суду до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 14 лютого 2022 року без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури про визначення групи прокурорів від 11.01.2022 ОСОБА_1 включено до групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002289 від 18.06.2016 та доручено підтримувати державне обвинувачення в даному провадженні. Оскільки термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчувався 14.02.2022, ним підготовлено та подано до суду клопотання від 03.02.2022 про продовження строку тримання під вартою.

При вирішенні питання про необхідність звернення до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 позивач зазначив, що виходив з того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. У зв`язку з чим, на його думку, вбачалось наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, які на момент розгляду питання у підготовчому судовому засіданні існували та перешкоджали встановленню істини у справі.

Позивач вважає, що рішення про внесення ним клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , а також підтримання клопотання у суді апеляційної інстанції, мали на меті забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у справі. Позивач вважає, що у його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку.

Суд зазначає, що професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливість, неупередженості та об`єктивності.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 19 Закону України «Про прокуратуру» прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно зі статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального правопорушення.

Загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Статтею 8 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Зазначені максими поширюються на всіх учасників кримінального провадження.

Відповідно до вимог статті 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені частиною другою статті 36 КПК України.

За приписами статті 37 КПК України прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

За приписами статті 22 Закону України «Про прокуратуру» прокурор підтримує державне обвинувачення в судовому провадженні щодо кримінальних правопорушень, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінального процесуального кодексу України.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді. Зокрема, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно з нормами статті 176, 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, визначені у цій частині статті.

З аналізу вказаних норм вбачається, шо кримінальний процесуальний закон наділяє повноваженнями щодо застосування (обрання або зміни) запобіжного заходу слідчого суддю/суд, але водночас покладає на сторони процесу (обвинувачення й захист) обов`язок подання матеріалів, на підставі яких суд формулює позицію щодо застосування чи відмови в застосуванні запобіжного заходу та, у разі застосування такого заходу - визначення виду й тривалості останнього.

Водночас, подання стороною неправдивих відомостей, матеріалів, які не відповідають об`єктивній дійсності, введення суду в оману щодо фактичних обставин створюють передумови для ухвалення кінцевого судового рішення, яке не відповідає закону. Особливо неприйнятною така поведінка є для прокурора, зважаючи на високі вимоги до його професійності та додержання засад законності. Тому вчинення таких дій представником сторони обвинувачення є неприпустимим та має кваліфікуватись як порушення ним своїх службових обов`язків.

З метою забезпечення ефективної організації діяльності прокурорів прокуратур усіх рівнів у кримінальному провадженні, відповідно до статей 9, 22, 25 Закону України «Про прокуратуру» Офісом Генерального прокурора видано наказ від 30.09.2021 № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні».

Відповідно до вимог пункту 21 цього Наказу прокурорам у судовому провадженні відповідно до вимог законодавства необхідно реагувати на порушення закону, що обмежують права учасників судового провадження або можуть вплинути на законність прийнятого рішення, особисто брати участь у судових засіданнях, ініціювати зміну запобіжного заходу на більш суворий та здійснювати інші повноваження, передбачені КПК України.

В ході здійснення дисциплінарного провадження встановлено, що прокурорами Кифлюк Ю.В. та Огродюком П.А. забезпечувалось підтримання публічного обвинувачення в Садгірському районному суді міста Чернівці у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002289 (справа № 727/5346/17) за обвинуваченням ОСОБА_6 та інших осіб у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 Кримінального кодексу України.

Постановою заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури Кіліміченка С.О. від 11.01.2022 у даному кримінальному провадженні визначено групу прокурорів, до складу якої, серед інших, включено прокурорів Огродюка П.А. та Наконечного О.О., останнього визначено старшим групи прокурорів.

Водночас, постанова про визначення складу групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні, якою до неї включено прокурора Кифлюк Ю.В., керівництвом прокуратури області не приймалось.

Натомість, з пояснень заступника керівника Чернівецької обласної прокуратури Кіліміченка С.О. з`ясовано, що його постановою від 10.12.2021 визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні у складі прокурорів Наконечного О.О., Рулякова О.В. та Кифлюк Ю.В. Водночас, у зазначеній постанові допущено неточність та помилкове зазначення іншого номеру і дати реєстрації зовсім іншого кримінального провадження, замість № НОМЕР_1 невірно зазначено № 0000278.

Поряд з цим, прокурор Кифлюк Ю.В., не переконавшись, що її включено до складу групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0002289, не вивчивши матеріали зазначеного кримінального провадження, підготувала та 16.12.2021 подала до суду клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 .

У своєму клопотанні прокурор Кифлюк Ю.В. зазначила, серед іншого, що ухвалою суду від 20.12.2016 стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 80 000 грн та в подальшому його звільнено з під варти на підставі внесення застави й покладено на нього низку обов`язків, а також вказала, що з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. З урахуванням викладеного, в прохальній частині клопотання прокурор Кифлюк Ю.В. просила суд розглянути клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 із застави на тримання під вартою.

За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 16.12.2021 у справі № 727/5346/17 ОСОБА_6 змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 14 лютого 2022 року, без визначення розміру застави.

Разом з тим, під час здійснення дисциплінарного провадження № 07/3/2- 665дс-213дп-22 Комісією встановлено, що попри надану прокурором ОСОБА_4 до суду інформацію, запобіжний захід у вигляді застави у кримінальному провадженні № 0002289 до обвинуваченого ОСОБА_6 раніше не застосовувався. Крім того, згідно з інформацією начальника територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернівецькій області від 17.02.2022 кошти, внесені як застава за ОСОБА_6 у період часу з 20 грудня 2016 року по 16 грудня 2021 року, на депозитний рахунок територіального управління не надходили.

В подальшому, прокурором ОСОБА_1 03.02.2022 подано до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів.

Тобто, без вивчення та з`ясування усіх належних обставин кримінального провадження щодо наявності підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу, позивачем подано відповідне клопотання до суду, яке в судовому засіданні підтримано особисто.

За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою Садгірського районного суду міста Чернівці від 03.02.2022 у справі № 727/5346/17 продовжено запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 04 квітня 2022 року.

Унаслідок допущених прокурорами порушень вимог законодавства під час здійснення процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальному провадженні № 0002289 Івано-Франківським апеляційним судом ухвалами від 23.02.2022 та 28.02.2022 скасовано ухвали Садгірського районного суду міста Чернівці від 16.12.2021 та від 03.02.2022 у справі № 727/5346/17.

Суд звертає увагу, що ухвалою Івано-Франківським апеляційним судом від 28.02.2022 у справі №727/5346/17 установлено, що даних про застосування застави чи будь-якого іншого запобіжного заходу до ОСОБА_6 немає. Суд вказав, що «особі не можна ставити в вину порушення неіснуючих обов`язків і на цій підставі позбавляти її волі». Суд зробив висновок, що «питання про тримання під вартою ОСОБА_6 вирішено не згідно з законом, оскільки клопотання прокурора і ухвала суду в цій частині не відповідають фактам справи та нормам закону». Таким чином, в передбаченому КПК України порядку дії та рішення прокурорів, які формували та підтримували в судах правову позицію щодо застосування (зміни, продовження) до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою визнано судом такими, що не відповідають закону.

З урахуванням вищевикладеного, допущення прокурором ОСОБА_1 порушень вимог законодавства під час підтримання публічного обвинувачення у суді у кримінальному провадженні № 0002289, зокрема, без вивчення та з`ясування усіх належних обставин кримінального провадження щодо наявності правових підстав для застосування обвинуваченому запобіжного заходу та безпідставно звернення до суду з клопотанням про зміну такого запобіжного заходу, безумовно свідчать про неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків, що відповідно до частини першої статті 43 Закону України «Про прокуратуру» є підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про прокуратуру» рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення або рішення про неможливість подальшого перебування особи на посаді прокурора може бути прийнято не пізніше ніж через рік із дня вчинення проступку без урахування часу тимчасової непрацездатності або перебування прокурора у відпустці.

Оскільки дисциплінарний проступок прокурором ОСОБА_1 вчинено в період січень-лютий 2022 року, то річний строк для прийняття рішення про дисциплінарну відповідальність з урахуванням положень частини четвертої статті 48 Закону України «Про прокуратуру» на час складання та розгляду висновку від 22.02.2023 сплинув.

Відповідно до вимог частини 5 статті 48 Закону № 1697-VII у разі відсутності підстав для накладення на прокурора дисциплінарного стягнення відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, своїм рішенням закриває дисциплінарне провадження.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, подані учасниками докази, оцінивши належність, суд вважає, що відповідачем належним чином з`ясовано обставини, які мали значення для прийняття рішення, враховано характер проступку, його наслідки, особу прокурора, ступінь його вини, обґрунтовано наведено мотиви, з яких дійшов висновку про наявність у діях позивача складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази та правомірно обґрунтував неможливість застосування дисциплінарного стягнення.

За таких обставин, Комісією повно та ґрунтовно вивчено матеріали дисциплінарного провадження, та з урахуванням всіх наявних доказів, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України прийнято рішення від 22.03.2023 № 55дп-23, а тому підстав для скасування його в частині, що стосується позивача, відсутні.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено суду належними і достатніми доказами правомірність прийняття оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позову та відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81-б; ) про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовити.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.