Справа № 500/7726/24
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7726/24

14 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 25.11.2024 звернувся до управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

У відповідь на вказану заяву Позивач отримав лист від Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Тернопільській області від 03.12.2024, у якому повідомлялося про те, що йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі Рішення про відмову в призначенні пенсії №78 від 29.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області.

Позивач вважає рішення про відмову у призначенні пенсії №78 від 29.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області, яким було відмовлено у призначенні йому пенсії за віком, необґрунтованим та незаконним.

Ухвалою суду від 13.01.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через електронний суд із відповідними письмовими доказами 20.01.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивача не може бути зараховано періоди роботи згідно з записами трудової книжки НОМЕР_1 від 05.11.1985, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище « ОСОБА_2 » (українською мовою), що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_3 » (російською мовою).

Крім того, не може бути зараховано період роботи з травня 1993 року по грудень 1997 року згідно з довідкою про заробітну плату, оскільки довідка не містить дати видачі та номеру реєстрації, також відсутні документи, передбачені п. 3 Порядку №637 (особові рахунки).

Враховуючи зазначене, у пенсійного органу відсутні підстави для призначення пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу.

Також відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 28.01.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові.

23.01.2025 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла через електронний суд відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення пенсійного віку та зібравши документи, що підтверджують наявний страховий стаж необхідний для призначення пенсії, 25.11.2024 звернувся до управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно з ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення».

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

У відповідь на вказану заяву Позивач отримав лист від Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Тернопільській області від 03.12.2024, у якому повідомлялося про те, що йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком на підставі Рішення про відмову в призначенні пенсії №78 від 29.11.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області.

Мотивувалася відмова тим, що страховий стаж Позивача за наданими документами становить 11 років 1 місяць 26 днів, а загальний страховий стаж складає 26 років 7 місяців 10 днів. Також було зазначено, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу Позивача не враховано періоди роботи, згідно із записами трудової книжки серія НОМЕР_1 від 05.11.1985, оскільки на титульній сторінці трудової книжки зазначено прізвище « ОСОБА_2 » (мовою оригіналу), що не відповідає паспортним даним. Також, Відповідачем 2 до страхового стажу Позивача не було враховано періоди роботи з травня 1993 року по грудень 1997 року, згідно довідки про заробітну плату, яка не містить дати видачі та номеру реєстрації. В свою чергу, Відповідачем 2 було зараховано страховий стаж з врахуванням даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5).

Не погодившись із оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії №78 від 29.11.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Тобто, право органу Пенсійного фонду України на отримання додаткових, окрім трудової книжки, доказів на підтвердження трудового стажу з`являється лише після встановлення недоліків в оформленні трудової книжки або відсутністю у ній необхідних даних.

В свою чергу, Позивачем разом із поданою заявою про призначення пенсії було надано Трудову книжку Серія НОМЕР_1 від 05.11.1985, яка була видана Дубнівською МПМК-9 де Позивач працював з 09.10.1985 по 05.11.1985, із записами про прийняття та звільнення з роботи у ВАТ «ТЕРЕБОВЛЯНСЬКА ФАБРИКА ЯЛИНКОВИХ ПРИКРАС» () в період з 12.08.1987 по 17.05.1993, про роботу у Тернопільській митниці в період з 25.05.1993 по 06.10.2003, а також Лист Тернопільської митниці №7.25-3/22/Д-13/11 від 08.11.2024 з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, довідкою про період роботи в Тернопільській митниці та копією наказу №45-С від 25.05.1993 про призначення ОСОБА_1 інспектором Тернопільської митниці. Вищезазначені документи цілком підтверджують трудову діяльність Позивача в період з 12.08.1987 по 06.10.2003, який має бути врахований до страхового стажу Позивача при призначені йому пенсії.

Щодо посилання Відповідача 2 на те, що в трудовій книжці Позивача неправильно вказане його прізвище суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто Позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу Позивача за спірний період.

У трудовій книжці Позивача у відомостях про роботу записи виконані у відповідності до вимог Інструкції №58. При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу. Помилка в написанні прізвища Позивача не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що позивачем крім трудової книжки Серія НОМЕР_1 від 05.11.1985 було надано Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області актуальний лист Тернопільської митниці №7.25-3/22/Д-13/11 від 08.11.2024 з довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії, довідкою про період роботи в Тернопільській митниці та копією наказу №45-С від 25.05.1993 про призначення ОСОБА_1 інспектором Тернопільської митниці. Зазначені документи додатково підтверджують факт його роботи в період з 25.05.1993 по 06.10.2003 у Тернопільській митниці. Частину з цього періоду, а саме з 01.01.1998 по 06.10.2003, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області було зараховано до страхового стажу позивача на підставі даних, що містяться в індивідуальних відомостях про застраховану особу (довідка форми ОК-5).

Таким чином, суд вважає, що посилання Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на неправильність перекладу прізвища позивача з російської на українську мову, не може бути підставою для неврахування його роботи в період з 12.08.1987 по 01.01.1998 до його страхового стажу, тому що дана обставина не може спростувати факту багаторічної трудової діяльності позивача, яка надає йому право на соціальний захист, передбачений ст. 46 Конституції України.

Також, з метою отримання додаткових документів, які б підтверджували факт роботи Позивача у ВАТ «ТЕРЕБОВЛЯНСЬКА ФАБРИКА ЯЛИНКОВИХ ПРИКРАС» (), адвокатом Алексенком С.Л., було надіслано на адресу ВАТ «ТЕРЕБОВЛЯНСЬКА ФАБРИКА ЯЛИНКОВИХ ПРИКРАС» адвокатський запит №11 від

13.12.2024 про надання інформації та кадрових документів щодо роботи ОСОБА_1 в період з 12.08.1987 по 17.05.1993. Станом на день подання позову відповідь на вказаний адвокатський запит не надходила.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості, достовірності чи правильності заповнення даних, що зазначені у його трудовій книжці. Те, що відповідальний працівник при заведенні вперше трудової книжки не проставив печатку підприємства, не може бути підставою для виключення зазначених в трудовій книжці періодів роботи з трудового стажу Позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16- а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також звертаю увагу суду на позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповнення трудової книжки. ПФУ не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Таким чином суд вважає, що така обставина як неправильний переклад прізвища позивача не може бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження Позивача у реалізації його права на соціальний захист.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком - підлягають задоволенню.

Також суд вважає, що відповідачами протиправно не зараховано до страхового стажу для призначення пенсії періоди роботи з 12.08.1987 по 31.12.1997.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 968,96 грн. згідно квитанції від 19.12.2024.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 №78 від 29.11.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до його страхового стажу період роботи з 12.08.1987 по 31.12.1997 за фактичною тривалістю та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.11.2024 про призначення пенсії за віком, із врахуванням страхового стажу періоду його роботи з 12.08.1987 по 31.12.1997 за фактичною тривалістю, врахувавши висновки суду та прийняти відповідне рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 968 грн (дев`ятсот шістдесят вісім) 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: майдан Волі, 3,м. Тернопіль,Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Січових Стрільців, 15,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківський р-н, Івано-Франківська обл.,76018 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.