Справа № 260/1293/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/1293/24 пров. № А/857/30484/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання: Прачук І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відоеконференції апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №260/1293/24 за адміністративним позовом Військової частини НОМЕР_1 до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Нео Консул», Державна податкова служба України про визнання протиправною та скасування вимоги,-

головуючий суддя першої інстанції Гаврилко С.Є., час ухвалення - не вказано,

місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повного тексту 21.10.2024

В С Т А Н О В И В :

Військова частина НОМЕР_1 звернулась в суд із позовом до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Нео Консул» та Державна податкова служба України про визнання протиправними і скасування вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, викладеній в пунктах 3, 4, 6, 8 листа № 130700- 14/158-2024 від 23.01.2024.

На обґрунтування позову позивач зазначив, що військову частину, як юридичну особу, що має окремий рахунок, не наділено повноваженнями відповідального виконавця бюджетних програм за КПКВК 2101020, та 2101190 відповідно. Таким чином військова частина в розумінні трактування фахівців ДФС України є іншим суб`єктом господарювання - платником ПДВ, який виконує роботи для забезпечення будівництва житла за державні кошти, та відповідно не має права на використання пільги з оподаткування передбаченої статтею 197 пунктом 197.15 Податкового кодексу України (далі по тесту також й ПК України). Також підрядна організація TOB «Нео Консул», яка має окремий рахунок, та яка залучалась для безпосереднього виконання будівельно-монтажних робіт з окремих будівель об`єкту, в паспортах бюджетних програм Міністерства оборони України за КПКВК 2101020, та 2101190 також не відображене, як відповідальний виконавець, а отже за аналогією військової частини не має права на використання пільги з оподаткування передбаченої статтею 197 пунктом 197.15. ПК України;

2. невиплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям, які набули право на таку допомогу в 2021 році, могла призвести до відновлення порушених прав таких осіб в судовому порядку. Стягнення безпідставно невиплачених військовослужбовцям сум в судовому порядку, спричиняє додаткові витрати державного бюджету (стягнення середнього заробітку при затримці повного розрахунку при звільненні, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, судовий збір, витрати на правничу допомогу тощо). Структуру та зміст акту ревізії визначає п. 35 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550. Констатуюча частина акту може містити «визначений у разі наявності в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об`єкту контролю». Поняття «втрати» вказаний Порядок не містить. Оскільки військовослужбовці військової частини набули право на надання їм матеріальної допомоги за 2021 рік, то виплату такої допомоги в будь-якому випадку не можна віднести до «втрат» або «збитків» військової частини або державного бюджету. До такого підходу контролюючого органу щодо збитків державного бюджету чи військової частини слід відносити й виплати, здійснені військовослужбовцям за рішеннями судів щодо стягнення заборгованості з належного їм, але не виплаченого, грошового забезпечення;

3. військова частина не є управителем багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги». При цьому військова частина, як співвласник вказаного будинку, здійснює оплату наданих послуг з постачання електроенергії для освітлення місць загального користування тощо. Вказані витрати військової частини повністю відшкодовуються за рахунок коштів, отриманих від власників та наймачів квартир будинку на підставі укладених договорів відповідно до тарифів, затверджених рішенням Виконавчого комітету Чопської міської ради № 52 від 16.05.2016. З огляду на викладене, не має економічної потреби та правової підстави для перегляду тарифів, затверджених рішенням Виконавчого комітету Чопської міської ради № 52 від 16.05.2016. Військова частина, в розпорядженні якої на праві господарського відання перебувають квартири державної форми власності, є співвласником багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , більшість квартир будинку приватизована та перебуває у приватній власності. Військова частина не є управителем багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не несе жодних витрат, пов`язаних з наданням послуг з управління вказаним багатоквартирним будинком. Таким чином не має правової підстави для нарахування «квартплати» мешканцям (власникам та наймачам квартир) багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 на підставі тарифів, установлених рішенням органу місцевого самоврядування;

4. Із введенням в України воєнного стану Кабінетом Міністрів України установлюється, що оборонні та публічні закупівлі товарів, робіт і послуг здійснюються без застосування процедур закупівель та спрощених закупівель, визначених Законами України «Про публічні закупівлі» та «Про оборонні закупівлі». Відповідно й необхідність здійснення процедур, які були передбачені для неконкурентних (закритих) закупівель: переговори, поетапні переговори, внесення до Реєстру, складення планів, засідання комісій (міжвідомчих комісій), складення й погодження розрахунково-калькуляційних матеріалів, проведення маркетингових досліджень, тощо, не встановлюється (не вимагається). Для укладення державного контракту (договору) достатньо рішення державного замовника (замовника) про його укладення та волевиявлення виконавця (закупівля за імпортом), та калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору) в довільній формі (для інших виконавців), при цьому уся відповідальність щодо правильності розрахунку покладається на виконавця, що дозволило позивачу приймати відповідні рішення. Таким чином позивачем зазначається про протиправність вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, що викладені в пунктах 3, 4, 6, 8 листа № 130700- 14/158-2024 від 23.01.2024 року.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасувати пункти 3, 6, 8 вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області № 130700- 14/158-2024 від 23 січня 2024 року. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.10.2024 р. виправлено описку, допущену в другому абзаці резолютивної частини рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року, яке ухвалене в адміністративній справі № 260/1293/24, а саме цифри: "3, 6, 8," виправлено на цифри: "3, 4, 8".

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог.

Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вищевказаної позовної вимоги підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки спірним відносинам сторін, не обґрунтовано жодним чином відхилення доводів позивача про незаконність вимог відповідача, помилково застосовано норми права, що регулюють спірні відносини сторін, а також не враховано, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності своїх рішень не довів.

Вказує, що згідно ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року. Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Синтаксичний аналіз наведених норм закону свідчить, що ними не забороняється виплата належного військовослужбовцям грошового забезпечення, право на яке вони набули в попередньому бюджетному періоді, в наступному бюджетному періоді. Цими нормами закону така виплата грошового забезпечення до «збитків» або «трат» державного бюджету не відноситься.

При цьому, судом право військовослужбовців на виплату грошового забезпечення (допомоги на вирішення соціально-побутових питань) реалізовано у 2021 році з дотриманням розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260.

Так, згідно п. 1, 7, 9 розділу 24 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника).

Згідно п. 6 наказу Міністра оборони України № 59 від 12.03.2021 «Про бюджетну політику Міністерства оборони на 2021 рік» матеріальну допомогу військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань виплачувати в розмірі одного окладу за їх військовим званням. Накази про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям ДССТ видавати після погодження рапортів для військовослужбовців військових частин, підпорядкованих ДССТ - з Головою Адміністрації ДССТ.

Слід розрізняти поняття «надається» (визнається право на отримання допомоги) та «виплачувати» (фактично реалізовувати право на отримання допомоги), які можуть не співпадати в часі.

Оскільки в 2021 році наказом Міністра оборони було передбачено виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в розмірі одного окладу за їх військовим званням, військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 подали відповідні рапорти про виплату такої допомоги в 2021 році та, відповідно, набули право на її надання.

Наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 6 від 04.03.2022 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцям за 2021 видано після погодження рапортів головним розпорядником бюджетних коштів - Адміністрацією ДССТ.

Кошти для виплати військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, право на яку вони набули згідно поданих рапортів в 2021 році, виділені головним розпорядником бюджетних коштів - Адміністрацією ДССТ відповідно до бюджетних призначень на ці цілі в 2022 бюджетному році. Вказані бюджетні зобов`язання було внесено до паспортів бюджетних програм військової частини НОМЕР_1 на 2022 рік, зареєстровано в органах Державної казначейської служби. Державна казначейська служба України, здійснюючи контроль за виконанням бюджетних програм військової частини НОМЕР_1 в 2022 році, провела відповідні видатки бюджетної організації, тим самим підтвердивши їх відповідність бюджетній програмі бюджетної організації.

З огляду на викладене, вважає, що порушення норм ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, п. 1 розділу 24 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, ч. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_1 відсутні.

Оскільки військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 набули, у встановленому законодавством порядку, право на надання їм матеріальної допомоги за 2021 рік, то виплату такої допомоги в будь-якому випадку не можна віднести до «втрат» або «збитків» військової частини НОМЕР_1 або державного бюджету.

З урахуванням наведеного просить рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 в частині відмови в задоволенні позовних вимог скасувати. Визнати протиправними і скасувати вимоги Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, викладені в пункті 6 листа № 130700-14/158-2024 від 23.01.2024.

Також апеляційна скарга подана відповідачем Західним офісом Держаудитслужби в Закарпатській області.

Апелянт зазначає, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.10.2024 по справі №260/1293/24 прийнято з порушенням норм матеріального права. Суд першої інстанції однобічно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Суть доводів апелянта зводиться до того, що судова практика з приводу пред`явлення органом державного фінансового контролю вимоги про усунення порушень, що призвели до завдання збитків, і оскарження об`єктом контролю таких вимог є сталою та послідовною та вказує на те, що виявлені органом Держаудитслужби збитки відшкодовуються у добровільному порядку об`єктом контролю, або шляхом звернення органу Держаудитслужби із відповідним позовом про їх стягнення у судовому порядку, і правильність їх обчислення (фактичної наявності) перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується забезпечення відшкодування коштів задоволенню не підлягають.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується необхідності звернення до виконавчого комітету Чопської міської ради щодо затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виходячи із обґрунтованих (розрахованих) витрат за 2023 рік (пункт 8 Вимоги "Про усунення виявлених порушень від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024), то апелянт зазначає, що внаслідок несвоєчасного прийняття ефективних управлінських рішень військовою частиною НОМЕР_1 щодо перегляду тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, втрачено можливість додатково отримати доходи спеціального фонду за ревізійний період на загальну суму 37539,16 гривень.

З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивачем та третьою особою Товариством з обмеженою відповідальністю «Нео Консул» подані відзиви на апеляційну скаргу, суть яких зводиться до того, що рішення суду в частині задоволення позовних вимог є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просять апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог без змін.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримала з підстав наведених у скарзі, просила рішення суду першої інстанції.

Представник третьої особи ДПС України покладався на розсуд суду.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до пункту 8.6 Плану проведення заходів державного фінансового контролю Державної аудиторської служби України на III квартал 2023 Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01 січня 2021 року по 30 червня 2023 року.

За результатами проведеної планової ревізії 21 грудня 2023 року складено акт за № 13-07-08/09 (Т. 1 а.с. 134, Т. 2 а.с. 40) .

Акт містить наступні висновки про допущені порушення, зокрема щодо спірних питань:

1. Опрацюванням отриманих документів, які надійшли до Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області від Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону встановлено, що по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: АДРЕСА_3 , ХІV черга будівництва». Житловий будинок, та об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: м.Берегове, вул. Фабрична, 38-а, VIII черга будівництва. Гуртожиток, військовою частиною НОМЕР_1 укладено сім договорів підряду з TOB «Нео Консул».

Пунктами 3.1 укладених договорів підряду передбачена оплата робіт із врахуванням сум податку на додану вартість.

За результатами виконаних підрядних робіт ТОВ «Нео Консул» по семи договорах, складених та підписаних в установленому порядку Замовником та Підрядником 28 актах приймання виконаних робіт форми № КБ-2в, довідок форми № КБ-3в, в порушення пункту 197.15 статті 197 Податкового кодексу України, якою визначено що звільняються від оподаткування операції з постачання будівельно-монтажних робіт з будівництва доступного житла та житла, що будується за державні кошти, включено ПДВ в загальній сумі 6388144,45 грн, в тому числі:

Договір підряду від 13 грудня 2021 року № 251, по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Фабрична. 38-а», VIII черга будівництва. Гуртожиток по ГП-18:

-акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 1149097,32 грн у тому числі ПДВ - 191516,22 грн.;

Договір підряду від 01 листопада 2021 року №185 по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Фабрична, 38-а», VІІІ черга будівництва. Гуртожиток. (Фундаменти):

-акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 1177330,99 грн у тому числі ПДВ - 196221,83 грн.;

Договір підряду від 08 жовтня 2021 року №150, по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл.., м. Берегове, вул. Фабрична, 38-а», VІІІ черга будівництва. Гуртожиток (Фундаменти):

-акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за жовтень 2021 року на суму 1309478,14 грн у тому числі ПДВ - 218246,36 грн;

-акт №2 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за жовтень 2021 року на суму 2457394,72 грн у тому числі ПДВ - 409565,79 грн;

-акт №3 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 660164,22 грн у тому числі ПДВ - 110027,37 грн;

-акт №4 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 637295,75 грн у тому числі ПДВ - 106215,96 грн;

-акт №5 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму

116875.3 грн у тому числі ПДВ - 19479,17 грн;

Договір підряду від 16 листопада 2021 року №211, по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Фабрична. 38-а», VІІІ черга будівництва. Гуртожиток:

-акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 761736,92 грн у тому числі ПДВ - 126956,15 грн;

-акт №2 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму грн у тому числі ПДВ - 118692,84 грн;

-акт №3 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 2314775,44 грн у тому числі ПДВ - 385795,90 грн;

-акт №4 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 3025006,62 грн у тому числі ПДВ - 504167,77 грн;

- акт №5 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 3274210,01грн у тому числі ПДВ - 545701,67 грн;

- акт № 6 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 3452868.83 грн у тому числі ПДВ - 575478,14 грн;

- акт №7 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 683495,12 грн у тому числі ПДВ - 113915.85 грн;

Договір підряду від 08 грудня 2022 року №710, по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Фабрична, 38-а», VIII черга будівництва. Гуртожиток по ГП-18:

-акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2022 року на суму 1085841,94 грн у тому числі ПДВ - 180973,66 грн;

-акт №2 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2022 року на суму 1069128,18 грн у тому числі ПДВ - 178188,03грн;

Договір підряду від 31 серпня 2021 року №84 по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул.Фабрична, 38-а», ХІV черга будівництва. Житловий будинок:

-акт №10 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 823632,20 грн у тому числі ПДВ - 137272,03 грн;

- акт №9 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 885943.85 грн втому числі ПДВ 147657,31грн;

-акт №8 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 539700,97 грн у тому числі ПДВ - 89950,16 грн;

- акт №7 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 551838,53 грн у тому числі ПДВ - 91973,09 грн;

- акт №6 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 676637,38 грн у тому числі ПДВ - 112772,90 грн;

- акт №5 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 525961,98 грн у тому числі ПДВ - 87660,33 грн;

- акт №4 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за жовтень 2021 року на суму 467119,24 грн у тому числі ПДВ - 77853,21 грн;

- акт №3 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за жовтень 2021 року на суму 725772,98 грн у тому числі ПДВ - 120962.16 грн;

- акт №2 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за жовтень 2021 року на суму 1537686,25 грн у тому числі ПДВ - 256281,04 грн;

- акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за жовтень 2021 року на суму 6008779,78 грн у тому числі ПДВ - 1001463,30 грн;

Договір підряду від 19 жовтня 2021 року №163, по об`єкту «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: м.Берегове, вул. Фабрична, 38-а», ХІV черга будівництва. Житловий будинок,

-акт №1 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за листопад 2021 року на суму 223032.65 грн у тому числі ПДВ - 37172,11 грн;

-акт №2 форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 за грудень 2021 року на суму 1671353,58 грн у тому числі ПДВ - 278558,93 грн, із врахуванням контрольного обміру фактично виконаних робіт по вказаному акту, сума ПДВ складає - 245984,10 гривень (278558,93- 32574,83).

Зазначені договори та акти знаходяться в матеріалах справи, зокрема у т. 3 а.с.а.с. 8-250, т. 4 а.с. а.с. 1-117)

Таким чином, відповідачем зроблено висновок, що в порушення вимог статті 197 пункту 197.15 ПК України, військовою частиною здійснено оплату вартості виконаних будівельних робіт із ПДВ, внаслідок чого завищено їх вартість на суму 6388144,45 гривень.

Внаслідок оплати вартості будівельних робіт із ПДВ військовій частині та Державному бюджету завдано матеріальної шкоди (збитків) на суму 6388144,45 гривень.

2. В ході дослідження питань стану розрахунково-платіжної дисципліни встановлено, що військовою частиною НОМЕР_1 в період з грудня 2022 по червень 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року за № 1275 "Про затвердження особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану" (далі по тексту - Постанова № 1275) укладалися договори про закупівлю товарів з різними суб`єктами господарювання.

Відповідно до договорів, постачальник зобов`язується поставити Замовнику товари, зазначені в специфікації (додаток до договору, який є невід`ємною частиною договору). Специфікація до договору визначає найменування товару, державний код класифікації продукції, строк поставки, одиницю виміру, кількість, ціну товару та її загальну вартість. Загальна вартість товару вказана у специфікації відповідає ціні реалізації товару, вказаній у калькуляції. Згідно умов договору, калькуляція є невід`ємною його частиною.

В калькуляції витрат, що є додатком до договору зазначено, що така сформована відповідно до постанови № 1275 та на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року № 335 "Деякі питання здійснення оплати товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони в умовах воєнного стану" (далі по тексту - Постанова № 335), у якій під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з наданням послуг.

При цьому встановлено, що окремі калькуляції сформовано з врахуванням прибутку в ціні реалізації товару.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 1 пункту 1 постанови № 335 на період воєнного стану ціна на постачання товарів, виконання робіт та надання послуг для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, а також інших товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони України визначається на підставі калькуляції витрат, сформованої виконавцем державного контракту (договору). При цьому, під час розрахунку ціни враховуються всі податки та збори, загальновиробничі, адміністративні, операційні та інші витрати виконавця, пов`язані з виготовленням товарів, виконанням робіт та наданням послуг. Собівартість відображається в калькуляції, яка формується постачальником. Прибуток не віднесено до складу витрат відповідно до Національного положення (стандарту) бухобліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, норми якого застосовуються підприємствами, організаціями та іншими юридичними особами незалежно від форм власності.

Таким чином, відповідачам резюмується, що в порушення пункту 8 Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану, затверджених Постановою № 1275, підпункту 1 пункту 1 постанови № 335, підприємствами та фізичними особами - підприємцями, внаслідок включення прибутку до ціни товару, який на підставі 12 договорів та первинних документів укладених із семи суб`єктами господарювання прийнято військовою частиною НОМЕР_1 за договірною піною реалізації товарів, встановленої на підставі калькуляції витрат, призвело до завищення вартості поставленого товару на суму 78106,32 грн, оплату якого здійснено в повному обсязі коштом державного бюджету за бюджетною програмою КПКВК 2105010 «Забезпечення діяльності Державної спеціальної служби транспорту» в т. ч. КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» - 67591,52 грн, за КЕКВ 2220 «Медикаменти та перев`язувальні матеріали» - 5920,32 гри та КЕКВ 2230 «Продукти харчування» - 4594.48 грн, чим спричинено матеріальної шкоди (збитків) військовій частині НОМЕР_1 та державному бюджету на відповідну суму.

3. Ревізією дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги військовослужбовцям встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04 березня 2022 року № 6 у березні 2022 року по розрахунково-платіжній відомості №3/1 нараховано та виплачено матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік 25 військовослужбовцям на загальну суму 24040,00 гривень.

Окрім того, по вищевказаній відомості нараховано та виплачено частину матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань головному сержанту ОСОБА_1 , фельдшеру медичного пункту (з ліжковим фондом на 15 ліжок) на суму 385,94 грн згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22 грудня 2021 року №263 (рапорт ОСОБА_1 вх. №1412 від 30.11.2021).

Відповідно до частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається

1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, оскільки бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року, у наступному періоді нараховування та виплата заробітної плати за попередній період не проводиться.

Абзацом 2 пункту 43 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228 (із змінами) встановлено, що розпорядники бюджетних коштів мають право провадити діяльність тільки в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами спеціального фонду. Бюджетне асигнування - це повноваження установи брати бюджетні зобов`язання та проводити платежі відповідно до бюджетного призначення. Бюджетне асигнування має кількісні, часові та цільові обмеження. Виплачувати заробітну плату за минулі бюджетні періоди можна, якщо заборгованість за такими виплатами зареєстровано в органах Казначейства та відображено у формі № 7д "Звіт про заборгованість за бюджетними коштами".

Такі виплати в органах Держказначейства не зареєстровані та заборгованість у Звіті форми №7д «Звіт про заборгованість за бюджетними коштами» станом на 01 січня 2022 року не значиться.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02 березня 2012 року №309 встановлено, що зобов`язання, які взяли без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом, не вважають бюджетними зобов`язаннями, вони не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства.

Окрім того, ревізією дотримання законодавства при нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги військовослужбовцям встановлено, що на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) на протязі 2022 року окремим військовослужбовцям нараховано та виплачено по дві матеріальні допомоги для вирішення соціально-побутових питань (за 2021 та за 2022 роки).

Відповідно до пункту першого розділу XXIV Порядку від 07 червня 2018 року № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Таким чином, нарахування та виплата військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 24425.94 грн, нарахування та перерахування ЄСВ в сумі 5373,71 грн та відшкодування податку з доходів фізичних осіб - 4396,67 грн проведено в порушення частини 1 статті 3 Бюджетного кодексу України, пункту першого розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року за № 260 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 та частини п`ятої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Відповідач зазначає, що внаслідок допущених порушень завдано матеріальної шкоди військовій частині НОМЕР_1 загалом на суму 34196,32 гривень.

4. Також під час проведення ревізії встановлено, що по даних первинних документів військової частини НОМЕР_1 за період, що піддавався ревізії, нарахування квартплати мешканцям 23 квартирного будинку, за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 проводилася по тарифах, погоджених військовій частині НОМЕР_1 рішенням виконкому Чопської міської ради від 16 травня 2013 року №52 і за період по 30 червня 2023 такі тарифи залишалися незмінними і не переглядалися.

Під час ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області листом від 04 грудня 2023 року №130707-14/3046-2023 надіслано запит до Архівного відділу Ужгородської РДА про надання належним чином завірені копії рішень виконавчою комітету Чопської міської ради "Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" із відповідними додатками, які діяли в 2022-2023 роках.

При опрацюванні отриманої від Архівного відділу Ужгородської РДА інформації від 11 грудня 2023 року за №09/07-06/158 встановлено, що в переліку та додатках до рішення виконавчого комітету Чопської міської ради від 16 червня 2016 року №114, яким затверджено нові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із розрахунку за 1 м2, які діяли в 2022-2023 роках, відсутні 23-квартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та 24-квартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому, згідно рішення виконавчого комітету Чопської міської ради від 16 червня 2016 року №114, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій коливалися у межах від 0,33 грн до 1,75 грн із розрахунку за 1 м2 в залежності від поверховості будинків, кількості квартир та їх площі.

Відповідачем зазначається, що внаслідок несвоєчасного прийняття ефективних управлінських рішень військовою частиною НОМЕР_1 щодо перегляду тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, втрачено можливість додатково отримати доходи спеціального фонду за ревізійний період на загальну суму 37539,16 гривень.

Відповідно до статті 10 частини 1 пункту 7 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» № 2939-XII (далі по тексту Закон України № 2939-XII), органу державного фінансового контролю надається право, у тому числі, пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.

31 січня 2024 року позивачем було отримано Вимогу «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024 (т. 1 а.с.а.с. 12-14).

Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 8 зазначеної Вимоги «Про усунення виявлених порушень», які є спірними з точки зору позивача, відповідач вимагає:

« 3. Забезпечити відшкодування коштів на суму 78106,32 грн, внаслідок включення прибутку до вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей згідно Договорів про закупівлю товарів за державні кошти, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із стягнення коштів чи обравши інший спосіб реалізації права на їх повернення»;

« 4. Забезпечити відшкодування коштів на суму 6388144,45 грн, внаслідок оплати вартості виконаних будівельних робіт з ПДВ, зокрема TOB «Нео Консул» по об`єктах: «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: АДРЕСА_3 », XIV черга будівництва. Житловий будинок та «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: АДРЕСА_3 », VIII черга будівництва. Гуртожиток, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із стягнення коштів чи обравши інший спосіб реалізації права на їх повернення»;

« 6. Забезпечити відшкодування коштів, зайво виплачених військовослужбовцям у вигляді матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з врахуванням ЄСВ та ПДФО на загальну суму 34196,32 грн, у тому числі шляхом стягнення з винних осіб чи обравши інший спосіб реалізації права на повернення коштів»;

« 8. Звернутися до виконавчого комітету Чопської міської ради щодо затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виходячи із обґрунтованих (розрахованих) витрат за 2023 рік» .

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що будівництво, яке здійснювалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Нео Консул» - пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: Закарпатська обл., м. Берегове, вул. Фабрична, 38-а не може вважатися будівництвом житла в розумінні Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті на будівництво (придбання) житла для військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ № 147 від 16 лютого 2011 року, оскільки гуртожитки у вказаному пункту дислокації відсутні в переліку об`єктів, які передбачається фінансувати у 2020, 2021, 2022 роках за рахунок коштів бюджетної програми КПКВ 2101190 «Будівництво (придбання) житла для військовослужбовців Збройних Сил України», які відповідно затверджені наказом Міністерства оборони України від 18 червня 2021 року № 168 та від 17 лютого 2022 № 67. Зазначене свідчить про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Нео Консул» не є суб`єктом, який звільняється від сплати ПДВ у відповідності до статті 197 пункту 197.15 ПК України, оскільки по перше не є забудовником та виконавцем цільової програми будівництва, по-друге не здійснював будівництво житла за державні кошти.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується забезпечення відшкодування коштів на суму 78106,32 грн, внаслідок включення прибутку до вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей згідно Договорів про закупівлю товарів за державні кошти, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із стягнення коштів чи обравши інший спосіб реалізації права на їх повернення (пункт 3 Вимоги «Про усунення виявлених порушень від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024»), суд першої інстанції виходив з того, що правовою підставою для включення прибутку в складі ціни є положення статті 19 частини 1 пункту 5 Закону України «Про оборонні закупівлі», рівень якого встановлений рішенням Уряду, а саме пунктом 49 Порядку, затвердженого Постановою № 363.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується необхідності звернення до виконавчого комітету Чопської міської ради щодо затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виходячи із обґрунтованих (розрахованих) витрат за 2023 рік (пункт 8 Вимоги «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024), суд першої інстанції висновував, що позивач не є управителем багатоквартирного житлового будинку за адресою м.Чоп, вул. Ново-Загородня, 30 в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не несе жодних витрат, пов`язаних з наданням послуг з управління вказаним багатоквартирним будинком.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується забезпечення відшкодування коштів, зайво виплачених військовослужбовцям у вигляді матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з врахуванням ЄСВ та ПДФО на загальну суму 34196,32 грн, у тому числі шляхом стягнення з винних осіб чи обравши інший спосіб реалізації права на повернення коштів" (пункт 6 Вимоги «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024), суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що нарахування та виплата військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в сумі 24425,94 грн, нарахування та перерахування ЄСВ в сумі 5373,71 грн та відшкодування податку з доходів фізичних осіб 4396,67 грн проведено в порушення статті 3 частини 1 Бюджетного кодексу України, пункту першого розділу ХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними та зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» ( далі Закон №2939-XII ), (у редакції, чинній на час виникненні спірних правовідносин), здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до статті 2 Закону №2939-ХІІ, головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Порядок проведення органом державного фінансового контролю державного фінансового аудиту, інспектування установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п 2 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 № 550 (далі -Порядку № 550), інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.

Водночас, фінансово-господарська діяльність об`єкта контролю - сукупність рішень, дій та операцій, які об`єкт контролю приймає та здійснює в частині володіння, використання та розпорядження фінансовими ресурсами, необоротними та іншими активами (п.3 Порядку).

При цьому, порушення законодавства, як результат ревізії, відповідно до ст. 4 Закону, викладаються в акті.

Пунктом 3 Порядку № 550 передбачено, що акт ревізії - це документ, який складається посадовими особами органу державного фінансового контролю, що проводили ревізію, фіксує факт її проведення та результати. Заперечення до акта ревізії (за їх наявності) та висновки до них є невід`ємною частиною акта.

Згідно з п.35 Порядку № 550, акт ревізії містить констатуючу частину, в якій наведено інформацію про результати ревізії в розрізі кожного питання програми із зазначенням, за який період, яким способом (вибірковим, суцільним) та за якими документами перевірено ці питання, висновок про наявність або відсутність порушень законодавства, а також у разі наявності визначений в установленому законодавством порядку розмір збитків, завданих державі чи об`єкту контролю внаслідок таких порушень, а також іншу інформацію, що стосується діяльності та фінансового стану об`єкта контролю, та факти, що стосуються періоду, який підлягає ревізії.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст. 10 Закону, органу державного фінансового контролю надано право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Пунктами 45, 46 Порядку № 550 визначено, що у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові органи державного фінансового контролю, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому.

Якщо вжитими у період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.

Отже, Закон та Порядок № 550 вказують на пред`явлення «вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства», тобто вимога, як документ, щодо усунення виявлених порушень стосується за своєю сутністю та змістовим наповненням усунення виявлених порушень законодавства за наслідками ревізії. Відтак, зміст вимоги полягає у наведенні переліку та короткого опису порушень законодавства, які виявлені під час ревізії і які слід усунути, незалежно від того чи завдано таким порушенням втрат (матеріальної шкоди (збитків).

При цьому, вимога органу державного фінансового контролю є рішенням суб`єкта владних повноважень та індивідуальним актом в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України. Винятків щодо не надіслання вимоги на адресу об`єкта контролю ні Закон, ні Порядок № 550 не містять, відтак, надіслання вимоги після завершення ревізії є обов`язком Держаудитслужби.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 21.11.2018 у справі №820/3534/16, «Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону № 2939-Х11 законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.

Таким чином, орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів, і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю мас право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання.

Стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

Спірна вимога контролюючого органу є індивідуально-правовим актом і в силу закону обов`язковою до виконання підконтрольною установою, якому вона адресована.

Отже, правова природа письмової вимоги контролюючого органу породжує правові наслідки (зокрема обов`язки) для свого адресата, відтак наділена рисами правового акта індивідуальної дії (з урахуванням її змістовної складової, незалежно від форми документа, в якому вона міститься), і такий акт може бути предметом судового контролю в порядку адміністративного судочинства у разі звернення із відповідним позовом».

У постанові Верховного Суду України від 23 лютого 2016 року у справі № 818/1857/14, на яку посилається Велика Палата зазначено, що колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду дійшла висновку про наявність в органу державного фінансового контролю права заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.

У порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

Збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

При цьому, Велика Палата зазначила, що стосовно відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги, оскільки такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З огляду на наведені вище правові позиції Великої Палати Верховного Суду, в іншому випадку, у разі незабезпечення відшкодування у добровільному порядку об`єктом контролю виявлених збитків, орган державного фінансового контролю звертається із відповідним позовом (про їх стягнення), що є уже примусовим вчиненням дій контролюючим органом відносно об`єкта контролю.

Такий висновок слідує із п.10 ст.10 профільного Закону та абз.1 п.46 Порядку проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами, затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006 № 550, яким передбачено, що орган ДФК надсилає об`єкту контролю письмову вимогу щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням зворотного строку інформування, тобто право на звернення із позовом до суду про стягнення виникає у органу державного фінансового контролю у разі якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог та після отримання інформації від об`єкта контролю у строк, зазначений у вимозі.

Крім цього, 24.04.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду розглянув касаційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі № 802/342/17-а за позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницький області до Північного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування рішення.

У цій постанові Верховний Суд висновував наступне: «Аналіз норм чинного законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, свідчить про те, що проведення перевірки органом державного фінансового контролю здійснюється з метою корегування роботи підконтрольного суб`єкта та приведення його діяльності відповідно до вимог законодавства. Наслідком такої перевірки є надіслання об`єкту такої перевірки вимоги, яка містить інформацію про виявлені порушення. Одночасно, з метою коригування діяльності підприємства, у такій вимозі може бути зазначено і спосіб усунення виявлених порушень і лише у цій частині така вимога є обов`язковою до виконання. Водночас відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, здійснюється шляхом звернення до суду з окремим позовом про їх стягнення або відшкодуванням їх підприємством у добровільному порядку.

Це означає, що приписи вимоги, у яких зазначено суми збитків, не мають зобов`язального характеру для об`єкта контролю, оскільки не є виконавчим документом, на підставі якого ці кошти можуть бути стягнуто інакше, ніж за рішенням суду».

Колегія суддів Верховного Суду зазначила, що вимога контролюючого органу в частині усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, є обов`язковою до виконання лише у частині, яка не передбачає можливості примусового стягнення сум завданих збитків, відшкодування яких здійснюється через суд або у добровільному порядку. Тому така вимога в частині, де зазначено конкретні суми збитків, не є рішенням, що безпосередньо породжує права та/чи обов`язки для підприємства, що було об`єктом перевірки.

Таким чином, приписи Вимоги, у яких зазначено суми збитків, не мають зобов`язального характеру для об`єкта контролю, оскільки не є виконавчим документом, на підставі якого ці кошти можуть бути стягнуті інакше, ніж за рішенням суду.

У цій справі, Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області вимагає у спірній вимозі від 23.01.2024 № 130700-14/158-2024 щодо усунення виявленого порушення, в розрізі кожного порушення, забезпечення відшкодування (повернення, стягнення) фінансових втрат, що спричинили збитки.

Тобто, вказаною Вимогою Управління спонукало позивача до добровільного відшкодування виявлених збитків.

З урахуванням наведених вище норм чинного законодавства, правових висновків Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, обставин справи, апеляційний суд приходить до висновку, що спірна вимога Західного офісу, яка є предметом оскарження, вказує на стягнення збитків, а усунення порушень, якими завдано матеріальної шкоди (збитків), полягає у відшкодуванні таких збитків (добровільне повернення (стягнення) та надходження коштів до бюджету/установи як наслідок).

Апеляційний суд погоджується із доводами апелянта відповідача про те, що судова практика з приводу пред`явлення органом державного фінансового контролю вимоги про усунення порушень, що призвели до завдання збитків, і оскарження об`єктом контролю таких вимог є сталою та послідовною та вказує на те, що виявлені органом Держаудитслужби збитки відшкодовуються у добровільному порядку об`єктом контролю, або шляхом звернення органу Держаудитслужби із відповідним позовом про їх стягнення у судовому порядку, і правильність їх обчислення (фактичної наявності) перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.

Таким чином, вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується забезпечення відшкодування коштів на суму 6388144,45 грн, внаслідок оплати вартості виконаних будівельних робіт з ПДВ, зокрема TOB «Нео Консул» по об`єктах: «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: м.Берегове, вул. Фабрична, 38-а», XIV черга будівництва. Житловий будинок та «Нове будівництво пункту постійної дислокації для розміщення окремого десантно-штурмового батальйону за адресою: АДРЕСА_3 », VIII черга будівництва. Гуртожиток, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із стягнення коштів чи обравши інший спосіб реалізації права на їх повернення (пункт 4 Вимоги «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024); що стосується забезпечення відшкодування коштів на суму 78106,32 грн, внаслідок включення прибутку до вартості придбаних товарно-матеріальних цінностей згідно Договорів про закупівлю товарів за державні кошти, в тому числі шляхом проведення претензійно-позовної роботи із стягнення коштів чи обравши інший спосіб реалізації права на їх повернення (пункт 3 Вимоги «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024) задоволенню не підлягають.

Відповідно апеляційна скарга Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області в цій частині підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині скасуванню з наведених вище підстав.

З аналогічних підстав, ураховуючи висновки суду апеляційної інстанції про те, що виявлені органом Держаудитслужби збитки відшкодовуються у добровільному порядку об`єктом контролю, або шляхом звернення органу Держаудитслужби із відповідним позовом про їх стягнення у судовому порядку, і правильність їх обчислення (фактичної наявності) перевіряє суд, який розглядає цей позов, не підлягає задоволенню вимога позивача що стосується забезпечення відшкодування коштів, зайво виплачених військовослужбовцям у вигляді матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з врахуванням ЄСВ та ПДФО на загальну суму 34196,32 грн, у тому числі шляхом стягнення з винних осіб чи обравши інший спосіб реалізації права на повернення коштів (пункт 6 Вимоги «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024), а апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 відповідно задоволенню.

Щодо позовної вимоги позивача про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача, що стосується необхідності звернення до виконавчого комітету Чопської міської ради щодо затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій виходячи із обґрунтованих (розрахованих) витрат за 2023 рік (пункт 8 Вимоги «Про усунення виявлених порушень» від 23 січня 2024 року за № 130700-14/158-2024).

Суд першої інстанції висновував, що позивач не є управителем багатоквартирного житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та не несе жодних витрат, пов`язаних з наданням послуг з управління вказаним багатоквартирним будинком.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції в цій частині невірними та погоджується із доводами апелянта відповідача з огляду на наступне.

У ході проведення ревізії встановлено, що по даних первинних документів військової

частини НОМЕР_1 за ревізійний період нарахування квартплати мешканцям 23 квартирного будинку, за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 проводилася по тарифах, погоджених військовій частині НОМЕР_1 рішенням виконкому Чопської міської ради від 16.05.2013 №52 і за період по 30.06.2023 залишалися незмінними і не переглядалися.

У зв`язку із вищевказаним, відповідачем було дано питання начальнику квартирно-експлуатаційної служби тилу військової частини НОМЕР_1 . На дату закінчення ревізії пояснень не надано.

У ході ревізії Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області листом від 04.12.2023 №130707-14/3046-2023 надіслано запит до Архівного відділу Ужгородської РДА про надання належним чином завірені копії рішень виконавчого комітету Чопської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» із відповідними додатками, які діяли в 2022-2023 роках.

При опрацюванні отриманої від Архівного відділу Ужгородської РДА інформації від 11.12.2023 №09/07-06/158 встановлено, що в переліку та додатках до рішення виконавчого комітету Чопської міської ради від 16.06.2016 №114, яким затверджено нові тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із розрахунку за 1 м.кв, які діяли в 2022-2023 роках, відсутні 23-квартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та 24-квартирний житловий будинок за адресою АДРЕСА_4 .

При цьому, згідно рішення виконавчого комітету Чопської міської ради від 16.06.2016 №114, тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій коливалися у межах від 0,33 грн до 1,75 грн із розрахунку за 1 кв.м в залежності від поверховості будинків, кількості квартир та їх площі.

Внаслідок несвоєчасного прийняття ефективних управлінських рішень військовою частиною НОМЕР_1 щодо перегляду тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, втрачено можливість додатково отримати доходи спеціального фонду за ревізійний період на загальну суму 37539,16 гривень.

Таким чином апеляційна скарга відповідача в цій частині підлягає задоволенню, а рішення суд першої інстанції скасуванню в цій частині.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У цій справі, судом надається оцінка оскаржуваному рішенню відповідача, яке прийняте останнім саме з тих мотивів, що були предметом перевірки на підставі досліджених у справі доказів та з урахуванням доводів та заперечень сторін саме щодо цих доказів та обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є контроль за законністю прийняття рішень.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що вимога Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області, викладена в пунктах 3, 4, 6, 8 листа № 130700- 14/158-2024 від 23.01.2024 вказаним вище критеріям відповідає, тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 задоволенню не підлягають повністю.

Як наслідок, вимога апеляційної скарги позивача військової частини НОМЕР_1 про скасування пункту 6 оскаржуваної вимоги задоволенню не підлягає з урахуванням наведених вище висновків апеляційного суду щодо відмови у задоволенні позову.

Вказані вище обставини є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції задовольняючи частково позов, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову повністю.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2024 року у справі №260/1293/24 скасувати в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 21.03.25