Справа № 240/2232/25
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/2232/25

категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про:

- визнання протиправним та скасування рішення комісії, оформлене протоколом від 28.01.2025 року №3 в частині щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 15.01.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду;

- зобов`язання комісію надати відстрочку від призову на військову службу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийнятого Відповідачем рішення про відмову Позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Позивач вважає, що на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки має на утриманні троє неповнолітніх дітей віком до 18 років.

Одночасно з адміністративним позовом надійшла заява про забезпечення адміністративного позову.

Ухвалою від 28.01.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 19 лютого 2025 року 11:00.

Ухвалою від 29.01.2025 частково задоволено заява Позивача про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та його відділам, зокрема ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Судове засідання у справі, призначене на 19.02.2025 року, відкладено по причині неявки представника Відповідача. Наступне судове засідання призначено на 14.03.2025 року о 12:00.

14.03.2025 від Позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , повторно не прибув в судове засідання, відзив на позов до суду в установлені строки не подав.

За приписами ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.01.2025 Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як військовозобов`язаний, оскільки на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Суд враховує, що Позивачем до свого звернення надано докази на підтвердження наявності на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Так, Позивачем було долучено копію свідоцтва серії НОМЕР_1 про народження ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі "батько" якого зазначено ОСОБА_1 (а.с.7).

Аналогічно Позивачем було долучено копію свідоцтва серії НОМЕР_2 про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі "батько" якої зазначено ОСОБА_1 (а.с.8).

Позивачем було долучено також копію свідоцтва серії НОМЕР_3 про народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі "батько" якого зазначено ОСОБА_1 (а.с.9).

До заяви Позивачем також було долучено копії:

- рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28.12.2015 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та про стягнення з Позивача аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.10);

- довідки Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області від 11.10.2024 року про відсутність заборгованості по виконавчих провадженнях щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.16);

- копію договору від 28.10.2024 року між Позивачем та ОСОБА_6 щодо здійснення батьківських прав, умови сплати аліментів та визначення місця проживання дитини ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.с.17);

- копію заяви від 22.10.2024 року ОСОБА_6 про відсутність претензій до Позивача щодо сплати коштів на утримання дитини ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ) (а.с.18).

За результатами розгляду винесено рішення комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 у формі протоколу №3 від 28.01.2025, у зв`язку з чим Відповідач надіслав Позивачу повідомлення від 28.01.2025 року за №399, із зазначенням причини відмови: "відсутність одного із документів на дітей, які проживають з матір`ю: рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком, або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України" (а.с.22).

Вважаючи такі дії Відповідача протиправними щодо відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Позивач звернувся до суду.

Суть спірних відносин між сторонами зведена виключно до правомірності рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у надані Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлену протоком №3 від 28.01.2025 року.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон №2232-ХІІ).

Згідно з частинами 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Суд враховує, що правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі - Закон № 3543-XII).

Підстави звільнення від призову на військову службу під час мобілізації передбачені статті 23 Закону № 3543-XII.

Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача, причиною відмови в наданні Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації є "відсутність одного із документів на дітей, які проживають з матір`ю: рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком, або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України" (а.с.22).

Такі доводи Відповідача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Як вже зазначалося судом, Позивач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про їх народження, які долучені до позову та досліджені судом.

На день звернення Позивача до Відповідача про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (15.01.2025 року) та на час ухвалення Відповідачем оскаржуваного рішення (28.01.2025 року) жодному із зазначених дітей Позивача не виповнилося 18 років.

Суд враховує, що за приписами статті 141 Сімейного кодексу України. мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як зазначено в статті 181 цього ж кодексу, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 28.12.2015року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано та стягнено з Позивача аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Довідкою Бердичівського відділу ДВС у Бердичівському районі Житомирської області від 11.10.2024 року, копія якої долучена до позову та досліджена судом, підтверджено відсутність у Позивача заборгованості по виконавчих провадженнях щодо стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд враховує, що приписами абзацу 1 частини 4 статті 157 Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Саме у відповідності до вказаних правових норм Позивачем та ОСОБА_6 28.10.2024 року укладено договір щодо здійснення батьківських прав, умов сплати аліментів та визначення місця проживання дитини ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ). Копія такого договору долучена до позову та досліджена судом.

Заявою від 22.10.2024 року, копія якої долучена до позову та досліджена судом, ОСОБА_6 зазначила про відсутність претензій до Позивача щодо сплати коштів на утримання дитини ( ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

В зв`язку з цим суд вважає безпідставними і такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства доводи Відповідача, наведені в оскаржуваному рішенні, щодо відсутності рішення суду або рішення органу опіки і піклування або письмового договору про визначення місця проживання дитини з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України".

В контексті наведених норм та встановлених фактичних обставин, суд вважає обґрунтованими доводи Позивача щодо надання всіх належних доказів на підтвердження перебування на утриманні Позивача трьох дітей віком до 18 років та відсутності заборгованості із сплати аліментів та коштів, що надає йому право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації в розумінні вимог пункту 3 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Одночасно суд враховує, що згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд вважає, що Відповідач, відмовляючи Позивачу у відстрочці від призову на військову службу під час мобілізації, з підстав, передбачених пунктом 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", діяв не на підставі та не у відповідності до вимог чинного законодавства, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного суд зазначає, що вимоги заявлені Позивачем є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії, оформлене протоколом від 28.01.2025 року №3 в частині щодо відмови в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та зобов`язання повторно розглянути заяву Позивача від 15.01.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України судові витрати Позивача у вигляді судового збору в сумі 2119,60 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом від 28.01.2025 року №3 в частині щодо відмови в наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.01.2025 року про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" з урахуванням висновків суду.

Судові витрати ОСОБА_1 у вигляді судового збору в сумі 2119,60 грн. підлягають відшкодуванню шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

21.03.25