Справа № 520/461/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 р.Справа № 520/461/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Русанової В.Б. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 31.01.25 у справі № 520/461/25

за позовом ОСОБА_1

до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі також - відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Олени Фещук про закінчення виконавчого провадження ВП № 76272516 від 11 грудня 2024 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене без повного з`ясування обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з посиланням на неправомірність дій відповідача, позивач наводить обставини справи, зазначені ним у позовній заяві, вказує на неврахування їх судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення. Звертає увагу, що позивачем подані з позовною заявою надані боржником розрахункові листи за період з липня по листопад 2024 року, які не містять даних про нарахування йому суддівської винагороди за період з 01 по 50 квітня 2024 року у розмірі 79.671,48 гривень (про розмір суми позивачу стало відомо лише з наданих відповідачем до суду у цій справі матеріалів виконавчого провадження) на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі за № 520/13656/24, а лист ВАКС від 14 листопада 2024 року за № 03.10-04/88/2024 не є належним підтвердженням виконання останнім рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі за № 520/13656/24 щодо нарахування позивачу суддівської винагороди, а тому не може свідчити про фактичне виконання ним зазначеного рішення суду у повному обсязі та бути підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». За таких обставин уважає, що ані фактичного, ані формального виконання у повному обсязі боржником рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25 липня 2024 року у справі за № 520/13656/24 щодо нарахування позивачу суддівської винагороди не відбулося, а постанова про закінчення виконавчого провадження № 76272516 від 11 грудня 2024 року прийнята без достатніх правових підстав і права позивача так і не стали захищеними, оскільки нарахування суддівської винагороди так і не здійснено.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

23.03.2025 позивач подав до суду через систему "Електронний суд" заяву про розгляд справи за його відсутності.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України).

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі № 520/13656/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати судді ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 гривні. Зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні. Зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті.

18.09.2024 Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист щодо зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

11.10.2024 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Сніжинським Т. В. відкрито виконавче провадження ВП № 76272516 за виконавчим листом Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/13656/24.

Листом від 14.11.2024 за № 03.10-04/88/2024 Вищий антикорупційний суд повідомив відповідача про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом та зазначив, зокрема, що здійснено відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.04.2024 по 30.04.2024, який складає 79671,48 грн.

Постановою державного виконавця державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. від 11.12.2024 закінчено виконавче провадження ВП № 76272516 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач, посилаючись на те, що спірне виконавче провадження закінчене передчасно, оскільки судове рішення у повному обсязі Вищим антикорупційним судом не виконане, звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення суду у справі № 520/13656/24 виконано Вищим антикорупційним судом в частині зобов`язання провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні, в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 за № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), а також Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 за № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону № 1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 вказаного Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Нормами пункту 9 частини 1 статті 39 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст.41 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає відновленню:

1. У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

2. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

Як убачається з матеріалів справи, в межах виконавчого провадження № 76272516 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 520/13656/24 на боржника - Вищий антикорупційний суд, покладалось зобов`язання провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

Листом від 14.11.2024 за № 03.10-04/88/2024 Вищий антикорупційний суд повідомив відповідача про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом та зазначив, зокрема, що здійснено відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.04.2024 по 30.04.2024, який складає 79671,48 грн.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення суду у справі № 520/13656/24 виконано Вищим антикорупційним судом в частині зобов`язання провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні, в повному обсязі, а тому державний виконавець правомірно закінчив виконавче провадження, у зв`язку з чим підстави для визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження відсутні.

За змістом позовної заяви та апеляційної скарги позивач не погоджується з тим, що судове рішення виконане боржником, оскільки уважає, що Вищим антикорупційний судом не здійснено нарахування суддівської винагороди, а здійснено її розрахунок, що не відповідає приписам статей 1-3, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 30 Закону України «Про оплату праці», ст. 110 Кодексу законів про працю України, Інструкції зі статистики заробітної плати (затверджена Наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року за № 5 та зареєстрована у Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713, зі змінами) та у Наказі Державного комітету статистики України від 05 грудня 2008 року за № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» (зі змінами), відповідно.

Проте такі доводи позивача колегія суддів уважає необґрунтованими, оскільки рішенням суду від 25.07.2024 у справі № 520/13656/24, зокрема:

- зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні;

- зобов`язано Вищий антикорупційний суд провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті.

З КП "ДСС" судом встановлено, що на виконання вказаного рішення суду 18.09.2024 представнику позивача видано два виконавчих листа, а саме щодо:

- зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні;

- зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні, з урахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів при їх виплаті.

В межах виконавчого провадження № ВП № 76272516 здійснено примусове виконання виконавчого листа у справі № 520/13656/24, яким на боржника - Вищий антикорупційний суд, покладалось саме зобов`язання провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

В матеріалах справи міститься лист Вищого антикорупційного суду від 14.11.2024 за № 03.10-04/88/2024, яким боржник повідомив відповідача про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом та зазначив, зокрема, що здійснено відповідний розрахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 01.04.2024 по 30.04.2024, який складає 79671,48 грн, до якого долучено таблицю зі здійсненим розрахунком.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що надходження доказів на підтвердження виконання судового рішення від 25.07.2024 у справі № 520/13656/24 в частині зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести нарахування судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні, правомірно зумовило прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 та статті 40 Закону України "Про виконавче провадження", є обґрунтованим і законним.

В межах виконавчого провадження № 76272516 відповідачем не здійснювалось примусове виконання рішення суду від 25.07.2024 у справі № 520/13656/24 в частині зобов`язання Вищого антикорупційного суду провести саме виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 невиплаченої суддівської винагороди за період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 за № 1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року - 3028,00 гривні.

З огляду на викладені обставини колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, приймаючи спірну у цій справі постанову про закінчення виконавчого провадження, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні суд апеляційної інстанції також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 18390/91, пункт 29).

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи позивача, оскільки судом досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 у справі № 520/461/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді В.Б. Русанова О.В. Присяжнюк