Справа № 320/58633/24
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви

24 березня 2025 року справа № 320/58633/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Київ, Міністерства юстиції про визнання протиправними відмови та рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції, в якому просить суд:

1) визнати відмову від 15 травня 2024 [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] за підписом пана міністра юстиції як таку, що не відповідає вимогам всебічності та об`єктивності при розгляді скарги відповідно до статті 19 Закону "про звернення громадян";

2) визнати відмову та рішення від 15 травня 2024 [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] за підписом пана міністра юстиції як таку, що суперечить вимогам зазначеного пункту 7 Правил реєстрації актів цивільного Стан, а отже неправомірну;

3) визнати правомірними доводи заявників щодо можливості ознайомлюватись з перекладом апостилю на сайті Верховної Ради в перекладі Гаазької Конвенції замість платного нотаріального перекладу;

4) зобов`язати міністерство юстиції компенсувати понесені витрати у розмірі 220 грн на нотаріальні послуги (квитанцію додаю) та транспортних витрат по обробці документів (6 поїздок по 8 грн двох пенсіонерів - моїх батьків, які подавали заяви та документи їздили при цьому на публічному транспорті м. Київ, оскільки Солом`янський ДРАЦС та нотаріальна контора знаходилась далеко від місця їх тимчасового перебування на зиму 2024 року - нашій квартирі на Романа Ратушного ) для задоволення незаконних вимог щодо нотаріального перекладу всього пакету документів відповідно до статті 18 Закону "Про звернення громадян" та/або висновку Верховного суду на користь малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 жіночої статі;

5) визнати правомірними доводи заявників щодо тлумачення пункту 7 та 8. Правил що документи (в нашому випадку медичні документи) і засвідчення/легалізація (апостиль) є різними речами і вимога до перекладу стосується виключно медичних документів;

6) визнати аргументацію пана Заступника міністра щодо необхідності перекладу всіх прошитих документів [No 58903/С-9568/19.3.2 від 17.04.2024] як юридично необґрунтованою оскільки пан заступник не навів обґрунтування чинним НПА [відповідно до статті 19 КУ: "посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"], оскільки такого формулювання не існує в чинному законодавстві та беззмістовною та вигаданою, оскільки підкол двох паперів скрепками на скорозшивачі не може трактуватись як керування до дій щодо нотаріального перекладу;

7) визнати неправомірною вимогу голови Солом`янського Драцсу щодо перекладу апостилю;

8) відмінити дію рішення пана міністра юстиції Малюська від 15 травня 2024 року [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] в зв`язку з причинами 1 - 7 позовних вимог вище;

9) зобов`язати міністерство юстиції притягнути до дисциплінарної відповідальності пана Заступника за розгляд скарги на самого себе та Керівника Солом`янського ДРАЦСу за дії всупереч чинним НПА та не реагування на пояснення з боку заявників;

10) звільнити заявників від сплати судового збору, оскільки позивач є батьком і дію в інтересах малолітніх дітей, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону «Про судовий збір».

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом надання уточненої позовної заяви з уточненим складом учасників справи, зазначивши усіх відповідачів, до яких пред`явлені позовні вимоги, зміст позовних вимог позивача (позивачів) до відповідача (відповідачів) відповідно до вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України в п.п. 3, 5, 6, 8 прохальної частини позову; надання доказів, які підтверджують статус позивача як батька малолітньої дитини, в інтересах якої останній звертається до суду із цим позовом для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору, або надання доказів сплати судового збору в сумі 7751,68 грн.; надання копії усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України - ОСОБА_1 ; надання доказів, на які позивач посилається у позовній заяві, а саме доказів понесення транспортних витрат, які позивач просить компенсувати відповідача, а також копії медичного документу про народження дитини від 13.10.2023 у вигляді, що дозволяє прочитати зміст документу.

12.02.2025 канцелярією суду зареєстровано заяву позивача про усунення недоліків позову від 12.02.2025, подану через підсистему "Електронний суд", до якої додано уточнену позовну заяву від 02.11.2024; копії усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України - ОСОБА_1 ; копію медичного документу Медичного Центру Св.Давида США, штат Техас, місто Остін, від 13.10.2023 про народження у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини - дівчинки; копії заяви до Дніпровського ДРАЦС м. Київ про державну реєстрацію народження дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та наданої відповіді від 03.02.2024 №44/33.4-87.

В уточненій позовній заяві від 02.11.2024, поданій до заяви про усунення недоліків від 12.02.2025, ОСОБА_1 звертається до Київського окружного адміністративного суду в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 з позовом до Міністерства юстиції, Солом`янського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві, в якому просить суд:

1) визнати відмову від 15 травня 2024 [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] за підписом пана міністра юстиції як таку, що не відповідає вимогам всебічності та об`єктивності при розгляді скарги відповідно до статті 19 Закону "про звернення громадян";

2) визнати відмову та рішення від 15 травня 2024 [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] за підписом пана міністра юстиції як таку, що суперечить вимогам зазначеного пункту 7 Правил реєстрації актів цивільного Стан, а отже неправомірну;

3) визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті документів без нотаріального перекладу апостилю, оскільки законодавчих вимог на переклад окремо апостилю не існує, відповідачем законодавчого підґрунтя наведено не було та з перекладом апостилю відповідач мав ознайомитись на сайті Верховної Ради в перекладі Гаазької Конвенції замість вимог платного нотаріального перекладу;

4) зобов`язати міністерство юстиції компенсувати понесені витрати у розмірі 220 грн на нотаріальні послуги (квитанцію додаю) та транспортних витрат по обробці документів (6 поїздок по 8 грн двох пенсіонерів - моїх батьків, які подавали заяви та документи їздили при цьому на публічному транспорті м. Київ, оскільки Солом`янський ДРАЦС та нотаріальна контора знаходилась далеко від місця їх тимчасового перебування на зиму 2024 року - нашій квартирі на Романа Ратушного ) для задоволення незаконних вимог щодо нотаріального перекладу всього пакету документів відповідно до статті 18 Закону "Про звернення громадян" та/або висновку Верховного суду на користь малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_1 жіночої статі;

5) видалений;

6) визнати протиправною позицію пана Заступника міністра щодо необхідності перекладу всіх прошитих документів [No 58903/С-9568/19.3.2 від 17.04.2024] як юридично необґрунтованою оскільки пан заступник не навів обґрунтування чинним НПА [відповідно до статті 19 КУ: "посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"], оскільки такого формулювання не існує в чинному законодавстві та беззмістовною та вигаданою, оскільки підкол двох паперів скрепками на скорозшивачі не може трактуватись як керування до дій щодо нотаріального перекладу;

7) визнати протиправною вимогу голови Солом`янського Драцсу щодо перекладу апостилю;

8) визнати протиправним рішення пана міністра юстиції Малюська від 15 травня 2024 року [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] в зв`язку з причинами 1 - 7 позовних вимог вище;

9) зобов`язати міністерство юстиції притягнути до дисциплінарної відповідальності пана Заступника за розгляд скарги на самого себе та Керівника Солом`янського ДРАЦСу за дії всупереч чинним НПА та не реагування на пояснення з боку заявників;

10) звільнити заявника від сплати судового збору, оскільки позивач є батьком і дію в інтересах малолітньої дитини, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону «Про судовий збір».

Щодо надання доказів понесення транспортних витрат, які позивач просить компенсувати відповідача, у заяві від 12.03.2025 позивач посилається на те, що документи на транспортні витрати публічним транспортом не збереглися, та самі по собі мали загальновідомий вигляд і не мали на собі особливих відміток (були придбані перед використанням) як то маршрут, час використання чи інше. Просить суд виходити з загальновідомої вартості проїзду в публічному транспорті в м. Київ і розуміння очевидного факту, що двоє батьків позивача, які допомагали в подачі документів є пенсіонерами 1939 та 1954 року народження і просто не могли пішки, переміщуючись по Києву вдвох подолати відстань від місця перебування - біля м. Вокзальна та Солом`янського ДРАЦСу та назад для задоволення протиправних вимог голови ДРАЦСу. Також сам факт подання документів просить встановити з письмової відповіді Солом`янського ДРАЦСу про перелік документів, які там зберігаються (доданий до початкової позовної заяви).

Щодо надання копії медичного документу про народження дитини від 13.10.2023 у вигляді, що дозволяє прочитати зміст документу, позивач додав до заяви від 12.03.2025 фотокопію медичного документу про народження від 13.10.2023 до апостилювання, та вказав, що дійсно, апостиль ускладнює читання, але він та його дружина вирішили не роз`єднувати скріплений апостиль для фотографування. Звертає увагу, що оригінал зазначеного документу зберігається в солом`янському ДРАЦС, про що зазначено в окремому листі від Солом`янського ДРАЦС із засвідченням цього факту. За необхідності просить за ініціативною суду витребувати оригінал документу від Солом`янського ДРАЦС для ознайомлення разом із нотаріальним перекладом.

Дослідивши зміст заяви позивача від 12.02.2025 про усунення недоліків позову, суд дійшов висновку про виконання позивачем вимог ухвали від 23.01.2025 в частині надання копій усіх заповнених сторінок паспорта громадянина України - ОСОБА_1 ; надання доказів понесення транспортних витрат, які позивач просить компенсувати відповідача (оскільки таких доказів не існує у позивача), а також копії медичного документу про народження дитини від 13.10.2023 у вигляді, що дозволяє прочитати зміст документу.

У той же час, вимоги ухвали суду від 23.01.2025 в частині необхідності надання уточненої позовної заяви із зазначенням змісту позовних вимог позивача до відповідачів відповідно до вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України в п.п. 3, 5, 6, 8 прохальної частини позову; надання доказів, які підтверджують статус позивача як батька малолітньої дитини, в інтересах якої останній звертається до суду із цим позовом для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору, або надання доказів сплати судового збору в сумі 7751,68 грн, позивачем не виконано, з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду, досліджуючи питання відповідності положенням КАС України формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права у постанові від 22.02.2024 у справі №990/150/23 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 117241509) зазначила, що зміст позовних вимог - це максимально чітко і зрозуміло сформовані визначення способу захисту порушеного права, свободи чи інтересу у прохальній частині позову, а формулювання прохальної частини позову із зазначенням альтернатив можливих способів захисту порушеного права є таким, що не відповідає положенням КАС України.

Отже позовні вимоги у прохальній частині позову мають бути максимально чіткими, зрозумілими, без зазначення альтернатив можливих способів захисту порушеного права.

Так, в ухвалі від 23.01.2025 судом було зазначено, зокрема, про те, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги у п.п. 3, 5, 6, 8 у вигляді "визнати правомірними доводи заявників щодо можливості ознайомлюватись з перекладом апостилю на сайті Верховної Ради в перекладі Гаазької Конвенції замість платного нотаріального перекладу (п.3); визнати правомірними доводи заявників щодо тлумачення пункту 7 та 8. Правил що документи (в нашому випадку медичні документи) і засвідчення/легалізація (апостиль) є різними речами і вимога до перекладу стосується виключно медичних документів (п.5); визнати протиправною позицію пана Заступника міністра щодо необхідності перекладу всіх прошитих документів [No 58903/С-9568/19.3.2 від 17.04.2024] як юридично необґрунтованою оскільки пан заступник не навів обґрунтування чинним НПА [відповідно до статті 19 КУ: "посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"], оскільки такого формулювання не існує в чинному законодавстві та беззмістовною та вигаданою, оскільки підкол двох паперів скрепками на скорозшивачі не може трактуватись як керування до дій щодо нотаріального перекладу (п.6); відмінити дію рішення пана міністра юстиції Малюська від 15 травня 2024 року [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] в зв`язку з причинами 1 - 7 позовних вимог вище (п.8), - не відповідають положенням частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України. У даному випадку не зрозуміло, які саме дії, бездіяльність чи рішення позивач просить суд визнати протиправними.

У зв`язку з цим, позивачу в порядку усунення недоліків позову необхідно було уточнити вказані вище позовні вимоги із чітким зазначенням всіх позовних вимог позивача до відповідача(чів).

На виконання вказаної вимоги суду в уточненій позовній заяві від 02.11.2024, доданої до заяви від 12.02.2025 про усунення недоліків, позивач у п.п. 3, 5, 6, 8 просить суд: визнати протиправною відмову відповідача у прийнятті документів без нотаріального перекладу апостилю, оскільки законодавчих вимог на переклад окремо апостилю не існує, відповідачем законодавчого підґрунтя наведено не було та з перекладом апостилю відповідач мав ознайомитись на сайті Верховної Ради в перекладі Гаазької Конвенції замість вимог платного нотаріального перекладу (п.3); п. 5 видалений; визнати протиправною позицію пана Заступника міністра щодо необхідності перекладу всіх прошитих документів [No 58903/С-9568/19.3.2 від 17.04.2024] як юридично необґрунтованою оскільки пан заступник не навів обґрунтування чинним НПА [відповідно до статті 19 КУ: "посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"], оскільки такого формулювання не існує в чинному законодавстві та беззмістовною та вигаданою, оскільки підкол двох паперів скрепками на скорозшивачі не може трактуватись як керування до дій щодо нотаріального перекладу (п.6); визнати протиправним рішення пана міністра юстиції Малюська від 15 травня 2024 року [No 73282/С-13038/19.3.2 від 15.05.2024] в зв`язку з причинами 1 - 7 позовних вимог вище (п.8);

Суд зазначає, що позивачем приведено у відповідність до вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України п.п. 5, 8 прохальної частини позовної заяви.

Проте із змісту уточненого п. 3 прохальної частини позову (щодо визнання протиправною відмову відповідача у прийнятті документів без нотаріального перекладу апостилю, оскільки законодавчих вимог на переклад окремо апостилю не існує, відповідачем законодавчого підґрунтя наведено не було та з перекладом апостилю відповідач мав ознайомитись на сайті Верховної Ради в перекладі Гаазької Конвенції замість вимог платного нотаріального перекладу) не зрозуміло, відмову якого саме відповідача оскаржує позивач, і в якому листі (рішенні) з відповідними реквізитами така відмова викладена.

Також, уточнений п. 6 (щодо визнання протиправною позиції пана Заступника міністра щодо необхідності перекладу всіх прошитих документів [No 58903/С-9568/19.3.2 від 17.04.2024] як юридично необґрунтованою оскільки пан заступник не навів обґрунтування чинним НПА [відповідно до статті 19 КУ: "посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"], оскільки такого формулювання не існує в чинному законодавстві та беззмістовною та вигаданою, оскільки підкол двох паперів скрепками на скорозшивачі не може трактуватись як керування до дій щодо нотаріального перекладу) не відповідає положенням частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, адже не містить вимог щодо визнання протиправними дій, бездіяльності чи рішення відповідача.

Отже вимоги ухвали суду в цій частині виконано позивачем не у повному обсязі.

Крім того, в ухвалі від 23.01.2025 суд просив позивача в порядку усунення недоліків позову надати докази, які підтверджують його статус батька малолітньої дитини, в інтересах якої останній звертається до суду із цим позовом для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору, або надати докази сплати судового збору в сумі 7751,68 грн.

Щодо вказаної вимоги суду позивач у заяві від 12.02.2025 зазначає, що вони оскаржують окремі протиправні дії мінюсту та підрозділів. Одна з цих дій була відмова в реєстрації народження дитини жіночої статі, від ІНФОРМАЦІЯ_1 . В зв`язку з цим просить взяти до уваги додані до заяви про реєстрацію народження в Шевченківський драцс та відмову в реєстрації, і частину з додатків - копію свідоцтва про шлюб. Позивач є чоловіком ОСОБА_3 , яка вказана як матір в медичному документі про народження, визнає дитину біологічно своєю, ніколи в цьому факті не сумнівався а отже ніколи не подавав такого роду заяв до будь-яких державних органів, те неодноразово разом з дружиною, в тому числі в Солом`янський драцс подавав заяву про реєстрацію народження. Просить набір цих документів вважати як такі, що однозначно кваліфікують позивача як батька малолітньої дитини, в інтересах якої він звернувся до суду з цим позовом, для вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, в п. 10 прохальної частини позову просить суд звільнити заявника від сплати судового збору, оскільки позивач є батьком і діє в інтересах малолітньої дитини, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону «Про судовий збір».

Дослідивши пояснення позивача в цій частині, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.

Суд зазначає, що додані позивачем до заяви документи (копія свідоцтва про шлюб з ОСОБА_3 , копія медичного документу Медичного Центру Св.Давида США, штат Техас, місто Остін, від 13.10.2023 про народження у ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 дитини - дівчинки, копії заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до Дніпровського ДРАЦС м. Київ про державну реєстрацію народження дитини - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та наданої відповіді від 03.02.2024 №44/33.4-87 про відмову у такій реєстрації) визначають походження дитини від подружжя, на підставі яких орган державної реєстрації актів цивільного стану засвідчить статус батьків у відповідному документі. Проте вказані документи не підтверджують статус позивача як батька малолітньої дитини, а відмова у отриманні такого документу і є предметом спору у даній позовній заяві.

Щодо клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, оскільки позивач є батьком і діє в інтересах малолітньої дитини, відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону «Про судовий збір», суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674-VI у відповідній редакції (далі - Закон).

Судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (стаття 1 цього Закону).

За статтею 2 Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У частині 2 статті 3 Закону визначено перелік об`єктів - заяв до суду, за подання яких судовий збір не справляється, а в статті 5 цього Закону - вичерпний перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг та за видачу судами документів, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Зазначену норму слід ураховувати в системному зв`язку зі статтею 53 Кодексу адміністративного судочинства України, яка визначає участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною 1 цієї правової норми у випадках, встановлених законом, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах.

Натомість, в силу частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, звертаючись з позовом в інтересах малолітньої ОСОБА_4 діє як законний представник в розумінні частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, а не як фізична особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб відповідно до частини 1 статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України.

Законом не передбачено пільги від сплати судового збору законного представника, який звертається в інтересах неповнолітнього, крім законних представників дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю (пункт 9 частини 1 статті 5 Закону).

Отже, пільга щодо сплати судового збору визначена пунктом 7 частиною 1 статті 5 Закону не поширюється на ситуацію у цьому випадку.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 640/109/19 та в ухвалі Верховного Суду від 18 серпня 2021 року у справі №620/1060/21.

Окрім того, суд зазначає, що приписами пункту 14 частини 2 статті 3 Закону визначено, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Однак, вказана норма також не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви законним представником в інтересах неповнолітніх осіб.

Суд роз`яснює, що пункт 14 частини 2 статті 3 Закону звільняє від сплати судового збору осіб, які на захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб подають саме заяви, а не позовні заяви. Положення вказаної норми передбачає не справляння судового збору за подання заяви про захист прав дітей, а не звільнення від сплати судового збору за позовну заяву в інтересах дітей.

На користь цього твердження свідчить також положення статті 8 Закону, відповідно до підпункту "ґ" пункту 2 частини 1 якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору за таких умов: позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Втім, у цьому випадку відсутні підстави для застосування вказаних норм статті 8 Закону, адже позивачем не заявлено відповідного клопотання з обґрунтуванням того, що його майновий стан не дозволяє виконати обов`язок щодо сплати судового збору.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що судовий збір за подачу даного позову має бути сплачений позивачем на загальних підставах.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 23.01.2025 виконано не у повному обсязі.

Частинами першою-третьою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість продовження ОСОБА_1 строку для виконання вимог ухвали суду від 23.01.2025 про залишення позову без руху шляхом надання уточненої позовної заяви із уточненим п.п. 3, 6 прохальної частини позову відповідно до вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України; надання доказів сплати судового збору в сумі 7751,68 грн за 8 (вісім) позовних вимог немайнового характеру, або уточнення позовних вимог у бік зменшення, або клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору як особі, яка діє в інтересах малолітньої особи, з обґрунтуванням того, що його майновий стан не дозволяє виконати обов`язок щодо сплати судового збору, - протягом п`яти днів з дня отримання ухвали суду.

Керуючись статтями 121, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2025, для усунення недоліків позовної заяви, - на 5 (п`ять) календарних днів з дня отримання копії цієї ухвали, протягом якого позивачу необхідно:

- надати уточнену позовну заяву, в якій чітко визначити зміст позовних вимог позивача до відповідачів у п.п. 3, 6 прохальної частини позову відповідно до вимог частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України;

- надати докази сплати судового збору в сумі 7751,68 грн за 8 (вісім) позовних вимог немайнового характеру, або уточнити позовні вимоги у бік їх зменшення, або надати клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору як особі, яка діє в інтересах малолітньої особи, з обґрунтуванням того, що його майновий стан не дозволяє виконати обов`язок щодо сплати судового збору.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) позивачу, зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Кушнова А.О.