Справа № 280/1628/25
Суддя: Семененко Марина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ВІДКРИТТЯ ПРОВАДЖЕННЯ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

24 березня 2025 року Справа № 280/1628/25 м. Запоріжжя
Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Семененко М.О., перевіривши матеріали позовної заяви

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_4 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення нарахування грошового забезпечення позивача за період з 22.03.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткова види грошового забезпечення) за 2022 рік та за 2023 рік виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 1 січня 2022 року, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 1 січня 2023 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, з урахуванням виплаченої суми;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до пункту 1 глави 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року №558, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, за 2024 роки та за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, за 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022, за 2024 роки та за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2023, за 2024 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р. на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік у розмірі місячного грошового забезпечення, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовця одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704;

- зобов`язати відповідача провести позивачу нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні відповідно до постанови КМУ «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовця одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби» у розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за 30 повних календарних місяців, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення на день звільнення, надбавки за особливості проходження служби у розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, премії в розмірі 535 відсотків від посадового окладу, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.

Крім того, просить стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 4542 грн.

Позовна заява подана представником позивача адвокатом Плужником М.В., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 04.03.2025 серія АР №1226262.

Ухвалою суду від 10.03.2025 визнано неповажними підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з даною позовною заявою, наведені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду; позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня одержання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, із зазначенням інших причин пропуску такого строку та наданням доказів їх поважності.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 19.03.2025 представником позивача надано заяву про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовною заявою (вх.№13123 від 19.03.2025), яка обґрунтована тим, що відповідно до довідок військової частини НОМЕР_3 від 17.02.2025 №264 та від 14.02.2025 №26.6/10870/25-Вн у період з 23.03.2022 по 22.11.2022, з 01.01.2023 по 10.08.2023, з 27.08.2023 по 08.10.2023, з 01.11.2023 по 06.12.2023, з 01.02.2024 по 30.04.2024, з 17.05.2024 по 21.08.2024 позивач брав безпосередньо участь у бойових діях. З 22.08.2024 по 22.09.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, пов`язаному з наслідками захворювання, що були набуті в результаті участі у бойових діях. Вважає, що висновки експетної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.01.2025 про помірне порушення функцій організму позивача не відповідаються дійсності, а позивач має стійке порушення порушення стану здоров`я, яке значно обмежує його життєдіяльність. Зазначає, що після звільнення з військової служби позивач неодноразово звертався до медичних закладів з питання, пов`язаного з дослідженням стану здоров`я, лікування та встановлення групи інвалідності. Посилається на те, що надані позивачу при звільненні фінансові документи не містили інформацію про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який було застосовано при обрахунку грошового забезпечення позивача, а тому вважає, що про порушення своїх прав дізнався з моменту звернення за правовою допомогою. Посилається на те, що військовослужбовці під час проходження військової служби обмежені у можливості своєчасного звернення до суду.

Оцінюючі такі доводи, слід нагадати, що аргумети позивача щодо безпосередньої участі у бойових діях у період з 23.03.2022 по 22.11.2022, з 01.01.2023 по 10.08.2023, з 27.08.2023 по 08.10.2023, з 01.11.2023 по 06.12.2023, з 01.02.2024 по 30.04.2024, з 17.05.2024 по 21.08.2024, а також щодо перебування на стаціонарному лікуванні у період з 22.08.2024 по 22.09.2024 вже наводились позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка була додана до позовної заяви, і визнані необгрунтованими, оскільки такі обставини мали місце до звільнення позивача з військової служби та не могли вплинути на своєчасність реалізації позивачем права на звернення до суду з цим позовом, яке виникло з моменту звільнення з військової служби з 15.10.2024.

Крім того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 10.03.2025 суддя також зазначив, що аргументи щодо наявності у позивача стійкого порушення стану здоров`я не знайшли свого підтвердження доданими до позовної заяви письмовими доказами, у Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.01.2025 №5468/25/37/В, зафіксовано помірне порушення до пересування до трудової діяльності, встановлено ІІІ групу інвалідності з датою повторного оцінювання 22.01.2026. При цьому, при вирішенні питання про своєчасність звернення до суду з цим позовом суд не надає оцінку рішенню експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 22.01.2025 №5468/25/37/В, а відповідні посилання позивача на їх невідповідність не заслуговують на увагу, оскільки грунтуються лише на власному сприйнятті позивачем, проте, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Крім того, безпідставними є посилання позивача на постанову Верховного Суду від 29.11.2024 у справі №120/359/24 щодо підстав для поновлення строку звернення до суду у з`язку з проходженням військової служби за мобілізацією, оскільки, як вже неодноразово зазначалось, право на звернення до суду з цим позовом виникло у позивача вже після звільнення з військової служби, а тому обставини, які об`єктивно перешкоджають військовослужбовцям захищати свої порушені права в суді в період проходження служби, у випадку позивача не існували та не могли існувати внаслідок припинення останнім проходження військової служби.

Також необгрунтованими є посилання позивача на те, що відповідач не повідомляв його про розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався при обчисленні грошового забезпечення позивача, оскільки чинне законодавство не встановлює для відповідача такого обов`язку. При цьому, позивач отримував грошове забезпечення протягом усього періоду проходження військової служби, та його розмір був відомий позивачу, а тому позивач мав можливість проявити належну зацікавленість щодо складових свого грошового забезпечення. Доказів того, що позивач звертався до відповідача щодо вказаного питання у період походження військової служби або протягом розумного строку після звільнення з військової служби, і відповідач відмовив у наданні відповідної інформації, позивачем не надано.

Водночас, слід зазначити, що в постанові від 29.09.2022 у справі №500/1912/22 Верховний Суд зробив висновок, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі Іліан проти Туреччини Європейський суд з прав людини зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Верховним Судом неодноразово, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.52. був застосований підхід, відповідно до якого при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Позивачем додатково надано докази, які підтверджують, що протягом листопада - грудня 2024 року він проходив лікування та обстеження у закладах охорони здоров`я, внаслідок чого 27.01.2025 йому було первинно встановлено ІІІ групу інвалідності. Вказані обставини зумовлюють висновок про те, що існували об`єктивні перешкоди у можливості реалізації позивачем права на судовий захист у спірних правовідносинах протягом трьох місяців після звільнення з військової служби.

Враховуючи наведене, оскільки після усунення вищевикладених обставин позивач у найкоротші строки реалізував своє право на судовий захист, звернувшись за правовою допомогою та до суду, перебуваючи в умовах воєнного стану, тому наявні підстави для висновку про те, що строк звернення до адміністративного суду з даним позовом пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Спір виник із публічно-правових відносин, відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) належить до юрисдикції адміністративних судів та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позовна заява відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, подана з дотриманням правил предметної юрисдикції та територіальної підсудності особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність.

Підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України Про судовий збір.

Згідно з положеннями частини 1, частини 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Враховуючи, що дана справа є справою незначної складності, не вимагає проведення судового засідання, то відповідно до положень статей 12, 257 КАС України підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до частини 1 статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись статтями, 171, 243, 248, 257, 259-262 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, викладені у заяві про поновлення процесуального строку звернення до суду з позовною заявою (вх.№13123 від 19.03.2025), та поновити такий строк.

Відкрити провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України Військової частини НОМЕР_3 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Роз`яснити відповідачу, що відповідно до частини 1 статті 261 Кодексу адміністративного судочинства України у спрощеному позовному провадженні відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Запропонувати позивачу у строк протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позовну заяву подати до суду відповідь на відзив.

Запропонувати відповідачу подати до суду заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів у строк протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Роз`яснити учасникам справи, що до заяв по суті справи мають бути додані документи, що підтверджують надіслання таких заяв та доданих до них доказів іншим учасникам справи.

Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи про можливість отримання інформації по справі, що розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М.О. Семененко