Справа № 307/527/25
Суддя: Сойма М. М.
Дата ухвалення: 2025-03-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1762/25-Вих
Справа № 307/527/25
Провадження № 2-а/307/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді Сойми М.М., з участю секретаря с/з Ваш Е.О., позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Матіка Р. І., представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 - Фекете Й. Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 227 від 05 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та закриття провадження по справі,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 12 лютого 2025 року звернувся до Тячівського районного суду Закарпатської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 № 227 від 05 лютого 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,та закриття провадження по справі.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 227 від 05 лютого 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та судове засідання призначено на 13 год. 50 хв. 20 лютого 2025 року.

В обгрунтування вимог позову позивач посилається на ті обставини, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 227 від 05 лютого 2025 року на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень. Вважає вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриттю. За змістом спірної постанови 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1408840 від 05 грудня 2024 року день та час (05 грудня 2024 року о 09 год. 00 хв.) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 05 грудня 2024 року, дата виявлення порушення: 05 грудня 2024 року. Свою вину у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не визнає з тих підстав, що повістку він не отримував ні шляхом вручення йому особисто уповноваженою особою, ні поштовим повідомленням, тому не знав і не міг знати про місце, день і час на який його викликали, так само і мету виклику до ТЦК. Крім того, зазначає, що як убачається із протоколу № 227 від 05 лютого 2025 року та постанови № 227 від 05 лютого 2025 року, дата вчинення заначеного адміністративного правопорушення відповідає даті його виявлення, тобто 05 грудня 2024 року. В протоколі № 227, яким, на думку уповноваженої особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , зафіксовано факт вчиненого адміністративного правопорушення, не зафіксовано факту вручення йому повістки 05 грудня 2024 року, якою його зобов`язано з`явитися в ІНФОРМАЦІЯ_3 на 09 год. 00 хв. цього ж дня, 05 грудня 2024 року. Також, як убачається із змісту протоколу № 227 від 05 грудня 2024 року в ньому відсутні будь-які відомості про спосіб, час, місце і ким вручено повістку № 1408840, якою його зобов`язано з`явитися в ТЦК та СП, що свідчить про порушення «Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої Наказом МО України від 01 січня 2024 року № 3. Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення. З огляду на те, що він в жоден з визначених законом способів не був оповіщений про мету, день, час і місце його явки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. ст. 210-1 КУпАП. При складанні протоколу № 227 від 05 лютого 2025 року допущено процесуальне порушення, яке свідчить про те, що такий протокол не може бути визнаний належним та допустити доказом по справі. З огляду на вище зазначене є достатні підстави вважати, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення відповідачем не надано, у зв`язку із чим, наявні підстави для визнання протиправною та скасування оскаржуваної постанови про адміністратине правопорушення № 227 від 05 лютого 2025 року із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст. 210-1 КУпАП. Вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП та просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 227 від 05 лютого 2025 року якою його притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 Олещук А. О. подав відзив на позовну заяву, в якому, посилаючись на нормативні акти, що зазначені у постанові № 227 від 05 лютого 2025 року, зазначив, що 05 лютого 2025 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 227 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Підставою таких дій було те, що 05 грудня 2024 року встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1408840 від 05 грудня 2024 року день час (05 грудня 2024 року о 09 год. 00 хв.), до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період. Вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 05 грудня 2024 року, дата виявлення: 05 грудня 2024 року. ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки, визначені ст. 268 КУпАП, доведено зміст ст. 63 Конституції України та доведено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 05 лютого 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у кабінеті № 20. В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» ОСОБА_1 зазначив: «не явився за повісткою тому, що не був повідомлений Укрпоштою, прошу розглянути без мене, п`ятеро дітей маю». 05 лютого 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову № 227 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , якою накладено штраф у розмірі 17 000, 00 гривень. Процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки тощо визначає Порядок проведення призову громадян військову службу під час мобілізації, на особливий період (надалі - Порядок), що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560. Відповідно до п. 28 Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки. Відповідно до п. 34 Порядку, повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після звершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання. Пунктом 41 Порядку встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, шо підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Згідно з номером поштового відправлення № 900, зазначеним в описі вкладення до рекомендованого листа, відправлення було повернене з причини: «одержувач відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 28 Порядку, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів (п. 24 Порядку). Вказує, що матеріали справи, а також наданий відповідачем поштовий конверт з повідомленням про вручення містить відмітку про повернення вказаного листа з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, що є належним підтвердженням оповіщення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16 травня 2024 року № 560.Позивач ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку, оскільки не з`явився у зазначений повісткою строк, а також не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом трьох діб про причину своєї неявки, як це передбачено чинним законодавством України, то вважає накладення адміністративного стягнення на позивача правомірним і не вбачає підстав для скасування постанови. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Матіко Р. І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та пояснили, що позивач є багатодітним батьком та має право на відстрочку як батько, в якого на утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей. Про надсилання йому повістки він не знав та листоноша його не повідомила про те, що на його адресу надійшла повістка з ТЦК, а натомість повернула повістку відправнику з відміткою про те, що він відсутній по місцю проживання. З місця проживання він не виїжджав та постійно знаходився за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_1 . Позивач увчиненому розкаявся та просить взяти до уваги ті обставини, що вказане порушення він вчинив вперше та не умисно, обіцяє в майбутньому з`являтися вчасно на виклики до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та в задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши учасників розгляду справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 227 від 05 лютого 2025 року постановлено накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень за те, що 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1408840 від 05 грудня 2024 року день та час (05 грудня 2024 року о 09 год. 00 хв.) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період». Дата вчинення адміністративного правопорушення: 05 грудня 2024 року, дата виявлення порушення: 05 грудня 2024 року. Копію постанови від 05 лютого 2025 року за № 227 позивач ОСОБА_1 отримав 05 лютого 2025 року, про що свідчить його підпис в постанові.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови став протокол про адміністративне правопорушення № 227 від 05 лютого 2025 року, складений старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_4 , за змістом якого: «05 грудня 2024 року ОСОБА_1 не прибув за викликом у визначений повісткою № 1408840 від 05 грудня 2024 року день та час (05 грудня 2024 року о 09 год. 00 хв.) до ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинено в особливий період», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Дата вчинення адміністративного правопорушення: 05 грудня 2024 року, дата виявлення порушення: 05 грудня 2024 року». Позивачу ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 18 год. 00 хв. 05 лютого 2025 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 у кабінеті № 20, про що в протоколі про адміністративне правопорушення міститься підпис позивача ОСОБА_1 . В графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративною відповідальності» позивач ОСОБА_1 власноручно написав: «не з`явився за повісткою не був повідомлений укрпоштою, прошу розглянути без мене».

Місце проживання позивача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , з 15 червня 1999 року, про що свідчить відмітка на сторінці № 11 в його паспорті громадянина України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та який триває і по теперішній час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про загальну мобілізацію. Строк проведення загальної мобілізації продовжувався відповідними Указами Президента і триває на час розгляду справи судом.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону. Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори у строк, установлений територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, які підтверджені відповідними документами (довідками) визнаються: смерть близького родича (батьків, дружини, дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини (чоловіка), яка сталася пізніше ніж за сім діб до дати початку зборів; хвороба або необхідність догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які проживають разом із військовозобов`язаним, у разі неможливості догляду за хворим іншим близьким родичем; здійснення стосовно військовозобов`язаного кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття; потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю; складання державних іспитів у вищих навчальних закладах.

Відповідно до абзацу 3 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку вважається день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Судом встановлено, що 28 листопада 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 листом з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення було направлено позивачу ОСОБА_1 повістку № НОМЕР_1 (лист з відміткою «Повістка ТЦК. Вручити особисто»), відповідно до вказаної повістки позивач ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних на 05 грудня 2024 року на 09 год. 00 хв.. Повістку було направлено за адресою зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Вже 06 грудня 2024 повістку було повернуто з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Вказані обставини свідчать про те, що відповідно до Порядку № 560 ОСОБА_1 було належним чином оповіщено про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

ОСОБА_1 не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , про причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим, був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно із статтею 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою КМУ від 23 лютого 2022 року № 154 керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Судом встановлено, що уповноваженою особою при винесені постанови не дотримано положень ст. 280 КУпАП та не з`ясовано чи є обставини, які пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, не з`ясовано чи є інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 34 КУпАП обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визнаються: 1) щире розкаяння винного; 2) відвернення винним шкідливих наслідків правопорушення, добровільне відшкодування збитків або усунення заподіяної шкоди; 3) вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; 4) вчинення правопорушення неповнолітнім; 5) вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КУпАП законами України може бути передбачено й інші обставини, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення. Орган (посадова особа), який вирішує справу про адміністративне правопорушення, може визнати пом`якшуючими і обставини, не зазначені в законі.

З урахуванням встановлених судом обставин, відповідно до яких позивач є багатодітним батьком та має право на відстрочку як батько, в якого на утриманні знаходиться п`ятеро неповнолітніх дітей, визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, порушення вчинив вперше, не умисно, обіцяє в майбутньому з`являтися вчасно на виклики до ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах є пом`якшуючі обставини, які не небули відомі стороні відповідача і таким не було надано оцінку при винесенні оскаржуваної постанови.

Судом враховується, що межею, яка розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених судом обставин, висновки уповноваженої особи, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, і вони повністю відповідають фактичним обставинам справи.

Разом із тим, при вирішенні питання про застосування до особи міри відповідальності (адміністративного стягнення), уповноважена особа не взяла до уваги вищеперераховані обставини, які пом`якшували відповідальність, не враховано, що діяння не заподіяло тяжких наслідків, не враховано форму вини, не враховано відсутність обтяжуючих обставин. При цьому, очевидно, що у даному конкретному випадку достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу можливе усне зауваження, що попередить вчинення особою таких діянь в майбутньому.

Відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, його вік, рід занять та майновий стан, відсутність обставин, які обтяжують відповідальність, відсутність заподіяння шкоди, відсутність шкідливих суспільних наслідків, суд дійшов висновку про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням, що буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.

З врахуванням вище наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та змінити застосований захід стягнення в межах, передбачених КУпАП, яким передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності відповідно до ст. 22 КУпАП із застосуванням до особи передбаченого КУпАП заходу впливу у виді усного зауваження.

Керуючись ст. ст. 19, 77, 159-163, 241-247, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Змінити захід стягнення, застосований постановоюначальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 227 від 05 лютого 2025 року відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу в розмірі 17 000, 00 гривень.

Звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 10-денний строк з дня його проголошення (складання).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , юридична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 25 березня 2025 року.

Головуюча: Сойма М.М.