Справа № 577/876/25
Суддя: Буток Т. А.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 577/876/25
Провадження № 2-а/577/25/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі:

головуючого судді Буток Т. А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, просить скасувати постанову № 204 від 24.08.2024 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження в справі закрити. Крім того, просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи. Вимоги обгрунтовує тим, що 06.02.2025 року йому стало відомо про існування виконавчого провадження № 77012940 від 28.01.2025 року, яке відкрито на підставі постанови АП № 2004 від 24.08.2024 року, яку було винесено т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Про існування виконавчого провадження він дізнався після того, як пішов у відділення ПриватБанку, де повідомили про накладення арешту на його грошові кошти. 06.02.2025 року він отримав рекомендований лист від Конотопського ВДВС СХ МРУМЮ, де був виклик державного виконавця до виконавчої служби у зв`язку з накладенням на нього штрафу РТЦК. 07.02.2025 року він прибув до державної виконавчої служби, де отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження за № 77012940 від 28.01.2025 року та копію постанови АП № 2004 від 24.08.2024 року. В липні місяці 2024 року він добровільно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для оновлення даних. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 перевірили данні та направили його на проходження ВЛК, надавши картку обстеження для медичного огляду. 23.07.2024 року, окрім направлення на проходження ВЛК, він нічого не отримував. 24.07.2024 року розпочав проходити комісію, лікар - психіатр поставив йому діагноз: непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку. Станом на 27.07.2024 року він вже проходив медичний огляд, який ще тривав, а тому не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що ніби то мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період. Незважаючи на те, що він пояснював працівникам ІНФОРМАЦІЯ_2 , що він не завершив проходити медичного огляду, надавав на ознайомлення належним чином посвідчену копію картки обстеження та медичного огляду, йому була виписана повістка на 24.08.2024 року. Проте з 23.08.2024 року по 29.08.2024 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.Давидова», про що ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 був направлений рекомендований лист. 10.09.2024 року, працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 виписали йому повістку на 28.09.2024 року. 28.09.2024 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 виніс постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо нього за ознаками ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Жодного разу його не повідомляли про винесення постанови АП № 2004 від 24.08.2024 року, про що свідчить відсутність на даній постанові дати отримання ним цієї постанови та його підпису. Станом на сьогоднішній день, він не є військовозобов`язаним та виключений з військового обліку за станом здоров`я. Вважає, що постанова № АП № 2004 від 24.08.2024 року винесена т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 є протиправною, тобто такою, що винесена з порушенням вимог чинного законодавства України та підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача Гринь К.О. позовні вимоги підтримала та просить задовольнити.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, надав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 210 - 1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до ч. 2 ст. 210 - 1 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Згідно ч. 3 ст. 210 - 1 КУпАП передбачано передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий переод.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно зі ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності до ст. 278, 280 КпАП України, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. При розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Наведені положення закону вказують на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадова особа зобов`язана не лише з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином, положеннями КУпАП встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні встановлено, що згідно постанови № 2004 від 24.08.2024 року, винесеної тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він, будучи оповіщеним 23.07.2024 року про необхідність прибуття під час мобілізації до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , на 10 год. 00 хв. 27.07.2024 року, відповідно до отриманої повістки, не прибув за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою проходження медичного огляду та визначення призначення на особливий період, чим порушив вимоги абзацу другого частини першої та вимоги частини третьої ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та накладено стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого 19.11.1996 року Конотопським МВ УМВС України в Сумській області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Конотоп Сумської області.

Згідно копії розписки до повістки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повинен прибути 27.07.2024 року на 10 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження військово-лікарської комісії та визначення призначення на особливий період.

З копії картки обстеження та медичного огляду вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , розпочав проходити військово-лікарську комісію 24.07.2024 року. В подальшому, за результатами військово-лікарської комісії йому був поставлений діагноз: психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності з вираженими змінами особистості змішаного генезу. Визнаний не придатним до військової служби.

Згідно довідки наданої КНП КМР Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.Давидова ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 23.08.2024 року по 29.08.2024 року знаходився на стаціонарному лікуванні в наркологічному відділенні КНП КМР Конотопська ЦРЛ ім. ак. М.Давидова.

З протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 10.08.2024 року командиром 2 відділення 2 взводу роти охорони ст. лейтенантом Мамула О.А. відносно ОСОБА_2 вбачається, що останній в своїх поясненнях зазначив, що перебував на лікуванні в Ромнах.

Розгляд вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення був призначений на 10 год. 00 хв. 24.08.2024 року та був розглянутий у відсутності ОСОБА_2 , що вбачається із оскаржуваної постанови.

Згідно інформації про виконавче провадження № 77012940 від 28.01.2025 року відносно ОСОБА_2 на підставі постанови серії АП № 2004 від 24.08.2024 року, яку було видано т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відкрито виконавче провадження.

Постановою ст. державного виконавця Конотопського ВДВС у Конотопському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції серії ВП № 77012940 від 28.01.2025 року накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ч. 1 ст. 5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач ОСОБА_2 скористався своїм правом звернення до суду.

Ст. 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними.

Згідно ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Ст. 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності ззаконом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КУпАП обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Порушення прав особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності та порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеномузаконом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Процедуру складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про такі адміністративні правопорушення: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрата їх з необережності (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 3 від 01.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 05.01.2024 року за № 36/41381 (далі Інструкція).

Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.

Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту своїх прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Згідно вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.

Враховуючи доводи представника позивача про те, що відповідач не виконав вимоги щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, не дотримався процедури розгляду справи та фактично не надав позивачу можливості скористатися правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, а також відсутність доказів на спростування таких доводів позивача та його представника, суд вважає, що відповідачем не доведено факту дотримання т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких обставин та враховуючи, що відповідач не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити, а провадження у справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Крім того, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення спеціалістів, експертів, проведення експертизи та інших процесуальних дій, необхідних для розгляду або підготовки до розгляду справи.

Згідно ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З копії договору про надання правової допомоги від 30.08.2024 року, укладеного між адвокатом Гринь К.О. та ОСОБА_2 вбачається, що адвокат Гринь К.О. надала правничу допомогу ОСОБА_2 . Згідно звіту від 13.03.2025 року про виконані роботи до договору про надання правничої допомоги від 30.08.2024 року, вартість наданих послуг склала 10 000 грн.

Суд зазначає, що вказана справа не відноситься до складних справ, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, підготовка документів в цій справі не потребує великої кількості часу, а тому, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань слід стягнути на користь ОСОБА_2 484 грн. 48 коп. судового збору та 6000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 19, 22, 55, 62 Конституції України, ст. 7, 9, 10, 11, 77, 139, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову № 204 від 24 серпня 2024 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , про накладення на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати.

Провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 сплачену суму судового збору в розмірі 484 грн. 48 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. 00 коп., загалом 6 484 грн. 48 коп.

Рішення суду, відповідно до ст. 286 КАС України, може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Суддя Буток Т. А.