Справа № 320/21267/23
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2025-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 березня 2025 року

м. Київ

справа №320/21267/23

адміністративне провадження №Зі/990/61/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від розгляду справи № 320/21267/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури (далі - відповідач 1), Ради адвокатів України (далі - відповідач 2), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області (далі - відповідач 3), в якому просила:

- визнати протиправним та нечинним рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 128 "Про неповноважність та неправомочність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва здійснювати свої функції";

- визнати протиправним та нечинним рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 130 "Про передачу справ Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для подальшого розподілу";

- визнати протиправним та нечинним рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 13 травня 2023 року № 35 "Про порушення дисциплінарної справи";

- зобов`язати Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, Раду адвокатів України, Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Донецької області здійснити в офіційних друкованих засобах масової інформації та на офіційному вебсайті публікацію, про оскарження рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року №128, рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 130, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 13 травня 2023 року № 35.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 квітня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним та нечинним рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 128 "Про неповноважність та неправомочність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва здійснювати свої функції";

- визнання протиправним та нечинним рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 130 "Про передачу справ Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для подальшого розподілу";

- зобов`язання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарну комісії адвокатури, Ради адвокатів України, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області здійснити в офіційних друкованих засобах масової інформації та на офіційному вебсайті публікацію про оскарження рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 128, рішення Ради адвокатів України від 15 грудня 2021 року № 130, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 13 травня 2023 року № 35.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 13 травня 2023 року № 35 "Про порушення дисциплінарної справи".

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі: 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2024 року апеляційні скарги Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області та Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури задоволено.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 13 травня 2023 року № 35 "Про порушення дисциплінарної справи".

Прийнято в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області від 13 травня 2023 року №35 "Про порушення дисциплінарної справи" відмовлено.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року залишено без змін.

5 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась через підсистему "Електронний суд" до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2024 року у справі № 320/21267/23. Скаржник вимагає скасувати оскаржувану постанову та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 5 грудня 2024 року визначено колегію суддів у складі: Кашпур О.В. (головуючий суддя), суддів: Соколов В.М., Уханенко С.А.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 6 листопада 2024 року у справі № 320/21267/23.

24 лютого 2025 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від розгляду справи № 320/21267/23.

Ухвалою Верховного Суду від 26 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 від 24 лютого 2025 року про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від участі у розгляді справи № 320/21267/23 визнано необґрунтованою. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від участі у розгляді справи № 320/21267/23 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.

Ухвалою Верховного Суду від 28 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від розгляду справи № 320/21267/23.

20 березня 2025 року до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" вдруге надійшла заява ОСОБА_1. про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від розгляду справи № 320/21267/23.

На обґрунтування поданої заяви, позивачка вказує на те, що положеннями пунктами 1-5, частини першої, частини другої статті 36, частинами першою-шостою статті 37 КАС України визначено виключний перелік підстав для відводу судді чи колегії суддів від розгляду справи. Разом з тим, такі підстави для відводу можуть бути застосовані виключно у разі, якщо суд утворений в межі, спосіб та в порядку встановленому Конституцією та законами України. Натомість, на думку позивачки, якщо Верховний Суд у складі якого діє Касаційний адміністративний суд не утворений відповідно до вимог законодавства, такий суд взагалі не набув права у встановленому законом порядку здійснювати розгляд справи.

Позивачка зазначає про те, що 9 листопада 2017 року в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - у разі, коли державна реєстрація юридичної особи була проведена після набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» вчинено запис номер 1 071690 про реєстрацію Верховного Суду, ідентифікаційний код юридичної особи 41721784. Як вказує ОСОБА_1 , протягом дванадцяти місяців з дня набрання чинності цим Законом: утворюється Верховний Суд у порядку та у складі, що визначені цим Законом (підпункт 1 пункту 4 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону від 2 червня 2016 року Nє 1402-VIII). Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом (частина перша статті 19 Закону від 2 червня 2016 року Nє 1402-VIII). Проєкт закону про утворення, реорганізацію чи ліквідацію суду вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя (частина друга статті 19 Закону від 2 червня 2016 року є1402-VIII). До повноважень Верховної Ради України належить: прийняття законів (частина друга статті 125, пункт 3 частини першої статті 85 Основного Закону України). Доцільним прикладом належного утворення суду, на переконання заявниці, є утворення Вищого антикорупційного суду. В контексті зазначеного зміст вищевикладеного, на переконання ОСОБА_2 дозволяє констатувати абсолютно беззаперечний, абсолютно неспростовний, абсолютно юридично доказаний факт - виключно за наявності та існування Закону України «Про утворення Верховного Суду» яким Верховна Рада України постановила утворити Верховний Суд, Верховний Суд є легітимним, повноважним, і має право на існування та здійснення судового розгляду справи ЄУН 320/21267/23. Водночас, як зазначає ОСОБА_2 відповіддю від 31 липня 2024 року за Nє 09/13-2024/169343 Верховна Рада України повідомила (цитата): «За результатами розгляду повідомляємо, що відповідно до інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Верховної Ради України в розділах «Законодавство» та «Законотворчість» (режими доступу: https://zakon.rada.gov/ua/rada/main/a#/Find, hts:/td.rada. gov.ua/bilinfo), запитуваний Закон України Верховною Радою України не приймався, за період роботи парламенту третього-дев`ятого скликань відповідний законопроект суб`єктами права законодавчої ініціативи не вносився». Вказане на переконання заявниці свідчить про те, що Верховний Суд не утворений відповідно до Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

На підставі викладеного ОСОБА_1 вимагає: відвести колегію суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від розгляду справи № 320/21267/23.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 від 20 березня 2025 року про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від участі у розгляді справи № 320/21267/23 визнано необґрунтованою.

Передано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від участі у розгляді справи № 320/21267/23 до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу, в порядку, передбаченому КАС України, для розгляду заяви.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 березня 2025 року, заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А. від участі у розгляді справи № 320/21267/23 передано на розгляд судді Мартинюк Н.М.

Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича, необхідно звернути увагу на наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 КАС України, відповідно до частин першої-четвертої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Згідно з частиною третьою статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

У цьому випадку, є цілком очевидним, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, існує необхідність довести стороною наявність відповідних суб`єктивних та об`єктивних критеріїв.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЕСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, урахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява № 4785/02 та рішення ЄСПЛ від 09 січня 2013 року в справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

При об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. При цьому, вирішальним є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду.

Разом з цим, Верховний Суд зазначає, що суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Отже, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Доводи ОСОБА_1 не містять конкретних вказівок на обставини, які за суб`єктивними чи об`єктивними критеріями виключають участь зазначеної колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду у розгляді цієї справи, відповідно до статті 36 КАС України.

Доводи позивачки про те, що Верховний Суд у складі якого діє Касаційний адміністративний суд не є утвореним згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Суд відхиляє як безпідставні.

Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Суд утворюється, реорганізовується і ліквідовується законом, проект якого вносить до Верховної Ради України Президент України після консультацій з Вищою радою правосуддя. Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Абзацом першим пункту 4 розділу ХІІ Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено утворення Верховного Суду у порядку та у складі, що визначені цим Законом.

Відтак, початком утворення Верховного Суду є день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів", а його юридичним завершенням - офіційна реєстрація як юридичної особи.

9 листопада 2017 року в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи - у разі, коли державна реєстрація юридичної особи була проведена після набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" вчинено запис номер 1 071690 про реєстрацію Верховного Суду ідентифікаційний код юридичної особи 41721784.

Отже, Верховний Суд створено на підставі Конституції України, суддів визначено за конкурсом за процедурою, яка визначена Законом України "Про судоустрій та статус суддів" та призначено відповідним Указом Президента України. З огляду на це, немає підстав вважати, що Верховний Суд створений не на підставі закону.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30 вересня 2016 року, постанови Пленуму Верховного Суду від 30 листопада 2017 року № 2 "Про визначення дня початку роботи Верховного Суду" днем початку роботи Верховного Суду визначено 15 грудня 2017 року.

Зазначені нормативно-правові акти та акт Президента України не визнані у встановленому законом порядку такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів легітимність Верховного Суду, а також неупередженість або об`єктивність колегії суддів: судді-доповідачу Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича для розгляду справи № 320/12167/23.

З урахуванням зазначеного, вважаю, що обґрунтованих підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід немає, а отже, в її задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 36, 39, 40 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду у Касаційному адміністративному суді у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Кашпур Ольги Валеріївни, суддів Соколова Володимира Миколайовича, Уханенка Сергія Анатолійовича від розгляду справи № 320/21267/23 за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Донецької області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

……………………………

Н.М. Мартинюк,

Суддя Верховного Суду