Справа № 826/2349/16
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2349/16
У Х В А Л А

19 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Сорочка Є.О., суддів Коротких А.Ю., Єгорової Н.М., розглянувши матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 16.02.2016 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати Центральну виборчу комісію у відповідності із частиною шостою ст. 14 Закону України «Про місцеві вибори» призначити перші вибори депутатів до утворених рішенням Київської міської ради від 23.07.2015 р. № 787/1651 «Про управління районами міста Києва» районних у місті Києві рад для забезпечення їх формування в строк, необхідний для забезпечення організації і проведення виборів до районних у м. Києві рад, - згідно із законом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2016 відкрито провадження у справі.

Надалі, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.03.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.04.2016, зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 826/3370/16.

На виконання до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX дану справу передано на розгляд та вирішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 суд, пославшись на пункт 1 частини другої 22 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) передав дану справу до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що дана справа не підсудна Шостому апеляційному адміністративному суду як суду першої інстанції.

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудностi розумiють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу. Територіальна підсудність - це також сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Своєю чергою, ця підсудність поділяється на такі її види, як загальну, альтернативну, виключну і за зв`язком справ.

Як інстанційну підсудність належить розуміти правила, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів при розгляді адміністративних справ.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Як зазначалося, у даній справі позивач оскаржив бездіяльність Центральної виборчої комісії з призначення перших виборів депутатів до районних у місті Києві рад.

Так, відповідно до частини третьої статті 172 КАС (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Вищого адміністративного суду України. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії оскаржуються до Київського апеляційного адміністративного суду.

Подібні положення містить чинна редакція КАС.

Так, згідно пункту 1 частини другої статті 22 КАС апеляційному адміністративному суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ, як суду першої інстанції підсудні адміністративні справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності Центральної виборчої комісії (крім визначених частиною четвертою цієї статті), дій кандидатів на пост Президента України, їх довірених осіб.

Згідно частини третьої статті 273 КАС рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Верховного Суду. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії, прийняті у межах виборчого процесу, оскаржуються до апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ.

У постанові від 14.09.2020 у справі № 855/30/20 Верховний Суд наголосив, що загальні положення статті 22 КАС повинні застосовуватись безпосередньо у взаємозв`язку з нормами параграфу 2 глави 2 розділу І КАС, а також з положеннями статті 273 КАС.

Тобто, Шостому апеляційному адміністративному суду як суду першої інстанції, підсудні справи щодо оскарження лише тих рішень, дій чи бездіяльності Центральної виборчої комісії, які окремо визначені у КАС.

Зокрема, до Шостого апеляційного адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії (крім рішення щодо встановлення нею результатів виборів чи всеукраїнського референдуму), які прийняті (вчинені, допущені) у межах виборчого процесу (постанова Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 855/29/20). При цьому, до таких справ не віднесено оскарження рішень, дій, бездіяльності Центральної виборчої комісії чи її посадових осіб поза межами виборчого процесу (постанова Верховного Суду від 14.09.2020 у справі № 855/30/20).

Колегія суддів наголошує на тому, що спір у даній справі стосуються бездіяльності, яка мала місце поза межами виборчого процесу, оскільки позовні вимоги фактично спрямовані лише на його ініціювання. Тому, даний спір не належить до підсудності Шостого апеляційного адміністративного суду як суду першої інстанції.

За такого правового регулювання, предмета і підстав позову, відповідно до частини першої статті 22 КАС дана справа відноситься до інстанційної юрисдикції місцевого адміністративного суду та не може бути розглянула Шостим апеляційним адміністративним судом, який у даній справі є судом апеляційної інстанції.

Оскільки згідно пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX дану справу передано на розгляд та вирішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду, то саме цей суд є місцевим адміністративним судом, встановленим законом, до юрисдикції якого наразі і належить розгляд та вирішення даного спору.

Згідно положень частин першої та другої статті 30 КАС спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана.

Аналіз зазначених норм права дає підстави визнати, що первинно правила цієї статті спрямовані на недопущення спорів між судами одного інституційного рівня, яким підсудні справи з однаковим предметом спору. Саме тому, щоб унеможливити множинне пересилання справи з одного суду до іншого з підстави забезпечення дотримання територіальної підсудності, закон встановив таку заборону. Приписи частини другої статті 30 КАС, які відсилають до правил статті 29 цього Кодексу, посилюють правильність думки про те, що передача справ з одного суду до іншого за підсудністю забороняється з підстав саме територіальної підсудності, а не інстанційної.

Водночас розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отож, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке судове рішення свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Ці висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постановах Великої Палати від 26.08.2019 у справі № 855/364/19 та від 30.01.2025 у справ № 140/10981/24.

Керуючись статтями 22, 25, 34, 243, 273, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до свого провадження справи № 826/2349/16 за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії про зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути справу до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за підсудністю.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова