Справа № 162/232/25
Суддя: Савич А. С.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 162/232/25
Провадження № 2-а/162/68/2025
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2025 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Савича А.С.,

за участю секретаря судових засідань Гичук О.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанов за справою про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 06.03.2025 через свого представника Пасевича О.П. звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанов за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, серії ВН № 63 від 28.02.2025, а також за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, серії ВН № 64 від 24.02.2025.

У позовній заяві зазначив, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 64 від 24.02.2025 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Оскаржуваною постановою визнаний винним у тому, що 19.04.2024 за викликом та надалі станом на 26.04.2024 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Також, ОСОБА_1 , не прибувши 19.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не пізніше трьох діб від визначених в повістці № 003021 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів. Зазначає, що 19.04.2024 за станом здоров`я не прибув, однак на 5 день направив на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 лист, про те, що він є членом ОСОБА_3 та в своєму віровченні дотримується Закону «Про альтернативну (невійськову) службу», довідку про його членство та заяву про звільнення. Вказує на те, що при отриманні вказаної повістки працівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було заповнено відривний корінець до неї та після вручення цієї повістки корінець відірвано і забрано цим працівником із собою. Тобто , про неявку ОСОБА_1 до вказаного в повістці ІНФОРМАЦІЯ_2 19.04.2024 працівниками цього відділу було відомо в день, коли запропоновано позивачу з`явитися до цього ж відділу. Також зазначає, що в оскаржуваній постанові нічого не зазначено про те, що якщо і було вчинено правопорушення, то воно є триваюче, коли його виявлено, хоча в зазначеній постанові вказано як додаток розписка № 003021, в якій і зазначена запропонована дата явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та всупереч зазначеної норми статті КУпАП, позивача було притягнуто до відповідальності аж по спливу більше 10 місяців. Вважає, що притягаючи його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідачем порушені строки притягнення його до адміністративної відповідності, не взято до уваги та не надано відповіді на його звернення від 23.04.2024 щодо звільнення від мобілізації, в оскаржуваній постанові не розкрито суті об`єктивної сторони правопорушення, що також є підставою для скасування цієї постанови та закриття провадження у справі.

Крім того, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 № 63 від 28.02.2025 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень. Оскаржуваною постановою він визнаний винним у тому, що в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 31.01.2025 близько 14 год 15 хв стало відомо, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме: після набрання чинності 18.05.2024 Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-ІХ, не уточнив свої облікові дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим порушив абз.5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду. Зазначає, що інформацію відносно ОСОБА_1 другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 повинен отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді, що ними і було зроблено, однак про це в оскаржуваній постанові не зазначено. А тому вважає, що оскільки другий відділ ІНФОРМАЦІЯ_2 мав і має можливість отримати від уповноважених органів та з реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді, персональні дані ОСОБА_1 , що підтверджується зазначенням в оскаржуваній постанові як додаток з роздруківки з АІТС «Оберіг», тому він не підлягає притягненню до відповідальності за ст. 210 КУпАП. Вказує на те, що в оскаржуваній постанові нічого не зазначено про те, що якщо і було вчинено правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, то воно також є триваюче. Крім того, відповідачем порушенні строки притягнення його до адміністративної відповідальності та вважає, що є підставою для скасування цієї постанови та закриття провадження у справі.

Також зазначає, що розгляд справ відбувся без участі ОСОБА_1 , а рішення за цими справами йому були направленні чомусь із ІНФОРМАЦІЯ_2 одним поштовим листом. Також зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Крім того, в оскаржуваних постановах відсутні висновки дослідження будь-яких доказів та дачі їм правової оцінки, окрім як вказівки на додані документи, які тільки підтверджують, працівникам другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 були відомі всі облікові дані відносно позивача та момент його не прибуття до цього відділу.

Відтак, враховуючи те, що матеріалами не доведено обставин, які б визначали в діях ОСОБА_1 склади адміністративних правопорушень, зазначених в оскаржуваних постановах, хоча обов`язок доказування лежить на посадовій особі, яка виносить постанову, вважають, що аргументація для винесення вищевказаних постанов є недостатньою, висновки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 безпідставними, порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що потягло за собою порушення права на захист ОСОБА_1 , а тому постанови підлягають скасуванню, а справи про адміністративні правопорушення закриттю.

Посилаючись на ці обставини, просить скасувати постанови за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, серії ВН № 63 від 28.02.2025 та за справою про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, серії ВН № 64 від 24.02.2025, а провадження у справах закрити та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, у тому числі судовий збір.

Ухвалою судді від 07.03.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено провести у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с.17-18). Будь-яких заяв чи клопотань від учасників справи не поступало.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 17.03.2025 подала до суду відзив, посилаючись на порушення позивачем вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону Україн «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вважає, що ОСОБА_1 правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в межах строку накладення адміністративного стягнення, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

На підставі ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_4 31.01.2025 складено протокол ВН № 63/63 про адміністративне правопорушення про те, що в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 31.01.2025 близько 14 год 15 хв стало відомо, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме після набрання чинності Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» - 18.05.2024 по 16.07.2024 через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим порушив абз.5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора Інни Заблоцької ВН № 63 від 28.02.2025 (а.с.13) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він порушив правила військового обліку, а саме після набрання чинності Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» - 18.05.2024 по 16.07.2024 через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим порушив абз.5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», п.п. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, під час дії особливого періоду, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідальність за ч. 1 ст. 210 КУпАП встановлена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Частиною 3 ст. 210 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» - введено воєнний стан на всій території України з 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року, що безперервно продовжується відповідними Указами та є діючим і на час складення рішення суду.

В абзаці 5 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції, чинній на час винесення оскаржуваної постанови), порушення якого ставиться у вину позивачу, зазначається, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Підпунктом 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487), порушення якого також ставиться у вину позивачу, встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану: у разі залишення свого місця проживання стати в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на військовий облік у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти СБУ - в Центральному управлінні або регіональних органах СБУ, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідним підрозділам розвідувальних органів); мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтю 210 КУпАП викладено в новій редакції та доповнено частиною 3 згідно із Законом України № 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що набрав чинності 19.05.2024.

Суд вважає істотним час початку та завершення перебігу адміністративного правопорушення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Оскільки до 19.05.2024 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, не існувало, тому за вчинення (не вчинення) відповідних дій до цієї дати особа не може нести відповідальність за ч. 3 ст. 210 КУпАП, зокрема і неможливо кваліфікувати дії чи бездіяльність особи до 19.05.2024 як адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18.05.2024, у новій редакції викладено ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме встановлено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Тобто, зазначені дані необхідно було оновити до 16.07.2024, а вчинення правопорушення за неуточнення даних починає перебіг з 17.07.2024.

У примітці до ст. 210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити які саме персональні дані не уточнив позивач, які з цих даних містяться в державних реєстрах, а також до яких даних державний орган в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 не має доступу (не є держателем).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, не подавши до суду належних доказів, які підтверджують винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил військового обліку, не довів правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що у судовому засіданні не здобуто доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, тому позов слід задовольнити, скасувати оскаржувану постанову і закрити справу за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Також судом встановлено, що діловодом відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 солдатом ОСОБА_4 21.01.2025 складено протокол ВН № 64/64 про адміністративне правопорушення про те, що 19.04.2024 за викликом та надалі станом на 26.04.2024 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Також, ОСОБА_1 , не прибувши 19.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не пізніше трьох діб від визначених в повістці № 003021 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 64 від 24.02.2025 (а.с.12) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Цією постановою позивача визнано винним у тому, що він 19.04.2024 за викликом та надалі станом на 26.04.2024 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Також, ОСОБА_1 , не прибувши 19.04.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не пізніше трьох діб від визначених в повістці № 003021 дати і часу прибуття, не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини своєї неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці ТЦК та СП або в будь-який інший спосіб та в подальшому не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, що не перевищує сім календарних днів, чим порушив абз. 1 ч. 1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що адміністративне стягнення було накладено на ОСОБА_1 24.02.2025, тоді як інкриміноване йому адміністративне правопорушення вчинено 19.04.2024. Іншої дати виявлення вказаного адміністративного правопорушення в оскаржуваній постанові не вказано та з матеріалів справи не вбачається.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

З цього приводу слід зазначити, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП не носить характеру триваючого, однак передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Під час розгляду адміністративного матеріалу суддя враховує практику Європейського Суду з прав людини (пункт 137 Рішення від 09.01.2013 у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) про те, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (див. рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom), п. 51, Reports 1996-IV). Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.

Як встановлено п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.

З огляду на те, що правопорушення вчинене позивачем, не є триваючим, та на час винесення оскаржуваної постанови закінчились строки накладення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 38 КУпАП, відповідачем протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення, а тому вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому суд стягує з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 134, 139, 143, 159, 205, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 280, 293 КУпАП, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанов за справою про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ВН № 63 від 28.02.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВН № 64 від 24.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень - скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 цього Кодексу.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Пасевич Олександр Петрович, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 21.03.2025.

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич