Справа № 380/10943/24
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/10943/24 пров. № А/857/27442/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Матковської З.М.

суддів- Гінди О.М., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі №380/10943/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дії та бездіяльності протиправними (головуючий суддя першої інстанції Гулкевич І.З., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного тексту рішення - 25.09.2024),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України ), в якому просить: визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не прийняття рішення по матеріалах його заяви стосовно призначення і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України №850; визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення заяви і пакету документів без прийняття висновків про призначення одноразової грошової допомоги; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи та прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та належним чином підготувати (оформити) та скерувати в ГУНП у Львівській області в установлений законом строк висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ у нього виникло право на отримання одноразової грошової допомоги. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 №380/5091/23 зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області належним чином підготувати, оформити та подати до Міністерства внутрішніх справ України у встановлений Законом строк висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 та всі необхідні документи, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. МВС України повернуло матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги без прийняття рішення, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Позивач вважає дії відповідача щодо повернення без прийняття рішення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, протиправними, з огляду на те, що в силу вимог пункту 9 Порядку № 850 відповідач, за результатами розгляду поданих документів зобов`язаний був прийняти одне із двох рішень - про призначення грошової допомоги або про відмову у призначення цієї допомоги. Натомість, відповідачем жодного із цих рішень не прийнято, а документи на призначення одноразової грошової допомоги було повернуто, що свідчить про факт ухилення суб`єкта владних повноважень від виконання покладених на нього законодавством обов`язків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, без прийняття рішення відповідно до пункту 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за №850. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту пенсійних питань та соціального захисту Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути документи, про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України Про міліцію в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 за №850, та прийняти рішення. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Апелянт зазначає, що саме лише подання позивачем передбачених п. 7 Порядку документів, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги.

Поза увагою суду залишено приписи пункту 4 Порядку № 850, де встановлено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно із рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У 1994 році МСЕК було проведено первинний огляд ОСОБА_1 та складено акт огляду № 012413. За результатами повторного обстеження МСЕК, яке проводилось 13.04.2007 Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності, причиною інвалідності значиться захворювання, отримане під час проходженням служби в органах внутрішніх справ. Оскільки, МСЕК Позивачу встановлено ІІ групу інвалідності в 2007 році, період понад 2 роки від первинного огляду МСЕК в 1994 році, підстави для затвердження висновку про призначення одноразової грошової допомоги відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Позивач звернувся із заявою та пакетом документів до голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області відповідно до Порядку 850 для розгляду та підготовки висновків.

Листом Головного управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області від 11.11.2022 року №11-108/0гд/13-2022 позивача повідомлено про те, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Аналіз зазначеної норми свідчить, що нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Також зазначив, що позивач звільнений з органів внутрішніх справ 28.02.1990 року, тобто до набуття чинності постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 року №59 Про порядок і умови державного обов`язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів внутрішніх справ України. Вважає, що правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги немає.

Не погодившись із такою відповіддю позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у справі №380/5091/23 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо не оформлення та неподання у встановлений Законом строк висновку щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги та всіх необхідні документи, передбачених Порядком №850 та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності або часткової втрати працездатності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області належним чином підготувати, оформити та подати до Міністерства внутрішніх справ України у встановлений Законом строк висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 та всі необхідні документи, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Департаментом пенсійних питань та соціального захисту МВС України спільно з відповідальними підрозділами апарату Міністерства опрацьовано матеріали щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок), надіслані на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у адміністративній справі №380/5091/23.

Під час розгляду вищевказаних матеріалів Департаментом вказано на те, що всупереч п.7 Порядку №850 заявником не надано довідку медико-соціальної експертної комісії про результатами визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) за обома випадками встановлення інвалідності. Відсутність зазначеної довідки не дозволяє визначити день виникнення права на отримання грошової допомоги згідно з вимогами пункту 2 Порядку. Невідповідність надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливила прийняття Міністерством рішення за ними. Ураховуючи викладене, позивачу повернуті надані документи, як такі що не відповідають вимогам законодавства.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи частково адміністративний позов суд першої інстанції, виходив з того, що за зверненням позивача рішення уповноваженим органом (МВС України) у відповідності до вимог Порядку №850 про наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, не приймалося. Суд, в силу вимог КАС України не може переймати на себе прийняття такого рішення.

Порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними дій Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, без прийняття відповідного рішення, та зобов`язання відповідача повторно розглянути документи про призначення позивачеві одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України Про міліцію та в порядку, визначеному пунктом 9 Порядку №850 та прийняти рішення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII; (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч.1 ст.97 якого одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівника міліції, як складової їх соціального захисту, регулюються правовими нормами Закону України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ Про міліцію (далі - Закон №565-XII) в редакції, що були чинні на день виникнення таких відносин.

За приписами частини 6 статті 23 Закону №565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз.абз.2, 3 п.15 Розділу XI «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №580-VIII, за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Вказаними абзацами пункт 15 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №580-VIII доповнено згідно із Законом №900-VIII від 23.12.2015, який прийнято з метою відновлення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей, реалізації конституційних принципів рівності, справедливості, пропорційності й недискримінаційності під час унормування Законом соціального й правового захисту як поліцейських, так і колишніх працівників міліції, у тому числі пенсіонерів, інвалідів, а також членів їх сімей, інших осіб.

Вірно зазначено судом першої інстанції, що на час звернення позивача за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до статті 23 Закону України Про міліцію від 20 грудня 1991 року № 565-XII (далі - Закон України №565-ХІІ) та Порядку № 850 пунктом 5 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон України № 580-VIII) визнано таким, що втратив чинність Закон України № 565-XII.

За змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України №565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України № 580-VIII.

До набрання чинності Законом України № 580-VIII, тобто до 07 листопада 2015 року, право та порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону України № 565-ХІІ та Порядком № 850, відповідно.

Відповідно до пункту 2 цього Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС України в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги (пункту 8 Порядку № 850).

Згідно із пунктом 9 Порядку № 850 МВС України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не розглянуто подані висновок та матеріали про призначення позивачу спірної одноразової грошової допомоги, так як не ухвалено рішення, передбаченого пунктом 9 Порядку № 850, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача.

Оскільки, за зверненням позивача рішення уповноваженим органом (МВС України) у відповідності до вимог Порядку №850 про наявність чи відсутність підстав для призначення одноразової грошової допомоги позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, не приймалося, то вибраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача колегія суддів вважає вірним.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), Проніна проти України (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2024 року у справі №380/10943/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін