Справа № 380/17124/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань відстрочення і розстрочення виконання,

змін чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

19 березня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я. розглянувши у письмовому провадженні у м.Львові заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.10.2024 року позов задоволено повністю; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та на 01 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відповідно, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та на 01 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відповідно, з урахуванням виплачених сум; визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо нездійснення виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та на 01 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік відповідно, з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 01 березня 2022 року по 20 травня 2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2022 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та на 01 січня 2023 року Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» відповідно, з урахуванням виплачених сум.» відповідно, з урахуванням раніше виплачених сум.

05.03.2025 року від представника відповідача надійшла заява, в якій він зазначає, що у період з 01.03.2022 року по 30.06.2022 року позивач не знаходився на грошовому забезпеченні військової частини НОМЕР_1 , а знаходився на фінансовому забезпеченні у ІНФОРМАЦІЯ_1 . Обставиною, що робить неможливим виконання рішення суду є відсутність законних повноважень у розпорядника коштів 3 рівня, яким є військова частина НОМЕР_1 , виконати перерахунок грошового забезпечення позивача. Це повноваження Міністерства оборони України. Також у нього відсутні технічні (розрахункові) можливості для виконання рішення суду програма для нарахування грошового забезпечення не має технічної можливості для її зміни в частині первісних даних, що є підставою для нарахування грошового забезпечення. Просить відстрочити виконання рішення суду до ухвалення Міністерством оборони України рішення про порядок виконання рішень судів України в аналогічних справах; змінити порядок виконання рішення суду від 24.10.2024 року, виключивши з періоду, за який військова частина НОМЕР_1 має здійснити перерахунок грошового забезпечення з 01.06.2022 року по 30.06.2022 року.

17.03.2025 року від представника позивача надійшли заперечення, в яких він зазначає, що військова частина НОМЕР_1 має здійснити такий перерахунок, а не виплатити кошти. Крім цього, позивач ніколи не проходив військову службу в ТЦК та СП, а з 01.03.2022 і по 15.10.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Те, що військова частина НОМЕР_1 , як структурний підрозділ військової частини НОМЕР_2 разом з відповідачем-2 перебувала якийсь період на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а не позивач перебував на такому фінансовому забезпеченні, як пише відповідач) не змінює обов`язку військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок грошового забезпечення позивача, адже нарахування грошового забезпечення позивачу завжди здійснювалось саме фінансовою службою відповідача-1 і останній цього не спростовує і не заперечує. Таке перебування на фінансовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_2 військової частини НОМЕР_2 у зазначений період не змінює обов`язку відповідача-2 здійснити виплату перерахованого грошового забезпечення позивачу, оскільки на час розгляду справи і на даний час виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 здійснює саме військова частина НОМЕР_2 і, саме вона здійснює замовлення необхідних для виплати коштів у розпорядників коштів вищих рівнів в межах бюджетних призначень.

Суд, розглядаючи заяву про відстрочення виконання рішення суду, виходив з наступних норм чинного законодавства.

Згідно з положеннями ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст.378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно із абзацом першим ч.3 ст.378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст.378 КАС України).

Суд зазначає, що у рішенні суду від 24.10.2024 року уже було встановлено, що позивач проходив військову службу у згаданий період саме у військовій частині НОМЕР_1 та військова частина НОМЕР_1 перебуває на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

У мотивувальній частині згаданого рішення суду було зазначено наступне: «у спірних правовідносин слід визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 01 березня 2022 року по 20 травня 2023 року та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити вказаний перерахунок, оскільки позивач проходив військову службу у цій військовій частині.

Однак, визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення виплати грошового забезпечення за період з 01 березня 2022 року по 20 травня 2023 року та зобов`язати виплатити зазначене грошове забезпечення слід зобов`язати саме військову частину НОМЕР_2 , оскільки військова частина НОМЕР_1 перебуває на забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Вказане, зокрема, підтверджується самими наказом №295 від 15.10.2023 року та довідкою про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії від 26.07.2024 року, які наявні в матеріалах справи».

Відтак, обставини якими обгрунтовує заявник вимоги судовим рішенням досліджувались, яке не оскаржувалось та набрало законної сили.

Що стосується зміни порядку виконання рішення суду від 24.10.2024 року суд звертає, що у відповідності до ч.1 ст.378 КАС України лише стягувач чи виконавець може звернутись до суду і з такою заявою.

Однак, військова частина НОМЕР_1 не є ні стягувачем, ні виконавцем у даній справі.

Як наслідок, враховуючи встановлені обставини та норми права, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника військової частини НОМЕР_1 від 05.03.2025 року.

Керуючись ст.ст. 241-243, 248, 378, 256, 294, 295, підп. 15.5 пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду від 05.03.2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (проголошення).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк В.Я.