Справа № 640/6291/22
Суддя: С.В. Борзаниця
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

21 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/6291/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протииправним та скасування рішення № 1097 від 20.10.2021,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 1097 від 20.10.2021 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні від 30.11.2012 серії НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні від 30.11.2012 серії НОМЕР_1 .

В обґрунтування вимог зазначено, що 30.11.2012 Єнакіївським МВ ГУ ДМС України в Донецькій області на підставі Закону України «Про імміграцію» позивачу була видана посвідка на постійне місце проживання в України серії НОМЕР_1 , строк дії безстроково.

У зв`язку з військовим конфліктом на Сході України позивач була вимушена виїхати на підконтрольну Уряду територію.

Через втрату оригіналу посвідки на постійне проживання в України позивач звернулася до поліції 21.07.2021 та в подальшому отримала від Подільського управління поліції ГУНП в м.Києві повідомлення, в якому зазначено, що встановити місцезнаходження втраченого документу не надалось можливим та рекоменованоно звернутися за місцем попередньої видачі посвідки.

Рішенням № 0557 від 21.09.2021 ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області відмовило позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 10 пункту 6 Порядку формлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 321.

08.09.2021 позивач повторно звернулася до відповідача із заявою про обмін посвідки на постійне проживання.

Рішенням № 1097 від 20.10.2021 ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області відмовило позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 6 Порядку № 321.

Позивач вважає зазначене рішення безпідставним та необгрунтованим, оскільки відповідач перевищив повноваження в ході процедури обміну посвідки на постійне проживання та ініціювання питання перевірки законості дозволу на імміграцію. Крім того, всі надані до заяви документи є правдивими та достовірними.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2022 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні); запропонувано відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати відзив на позовну заяву.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399 справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 справу прийнято до провадження; визначено, що справа буде розглядатися спочатку в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні); зобов`язано відповідача в строк до 10 лютого 2025 року надіслати суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, а також: копію заяви позивача про оформлення та видачу нової посвідки на постійне проживання в Україні замість втраченої посвідки на постійне проживання в Україні від 30.11.2012 серії ДН № 29/33 разом з доданими до неї документами; рішення прийняте за результатами розгляду вищезазначеної заяви позивача з документами, що були взяті до уваги при прийнятті такого рішень.

Відповідач вимоги ухвал від 23.02.2022 та 23.01.2025 не виконав, правом подання відзиву на позов не скористався.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) 30.11.2012 отримала в Єнакіївському МВ ГУ ДМС України в Донецькій області посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 .

За результатами перевірки звернення позивача щодо відсутності (втрати) посвідки на постійне місце проживання від 21.07.2021 НОМЕР_3 Подільським УП ГУНП у місті Києві складено довідку, в якій зазначено, що встановити місце знаходження траченого документу не надалось можливим, тому із метою відновлення рекомендовано звернутися за місцем попередньої видачі.

Рішенням від 21.09.2021 № 0557 відповідач відмовив позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 10 пункту 62 Порядку № 321 від 25.04.2018.

За результатами розгляду повторного звернення позивача щодо обміну посвідки на постійне проживання відповідачем прийнято рішення від 21.10.2021 № 1097 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку № 321 від 25.04.2018.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Закон України від 22.09.2011 № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі - Закон № 3773-V1), Законом України від 07.06.2001 № 2491-ІІІ "Про імміграцію" (далі - Закон № 2491), постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 321 "Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання" (далі - Порядок № 321).

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до преамбули Закону № 2491 цей Закон визначає умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства.

Частиною четвертою статті 11 Закону № 2491 встановлено, що особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачений Порядком № 321.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Порядку № 321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні. Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Підпунктом 1 пункту 3 Порядку № 321 встановлено, що посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.

Пунктом 6 Порядку № 321 визначено, що у разі втрати або викрадення посвідки іноземцю або особі без громадянства замість втраченої або викраденої оформляється та видається нова посвідка в порядку, встановленому для її обміну.

Згідно пункту 16 Порядку № 321 документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Положеннями пункту 21 Порядку № 321 визначено, що працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування/проживання іноземця або особи без громадянства на території України, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті.

У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 40 Порядку №321 для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи:

1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення).

2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства:

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку):

5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником:

6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Підстави для відмови в оформленні та видачі посвідки визначені пунктом 62 Порядку № 321.

З оскаржуваного рішення встановлено, що позивачу відмовлено в оформленні посвідки на підставі підпункту 3 пункту 62 Порядку № 321, а саме: дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію.

Тобто фактичною підставою для прийняття спірного рішення стало отримання відповідачем даних, що не підтверджують надану позивачем інформацію.

Відповідно до пункту 14 Порядку, ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміном.

У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, або надіслання запитів в електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.

При цьому, відповідачем зовсім не зазначено жодних невідповідностей, розбіжностей чи наявності недостовірних даних в документах наданих позивачем для оформлення посвідки, не зазначено конкретних відомостей щодо неповноти поданих документів.

Крім того, судом звертає увагу, що посвідку від 30.11.2012 серії ДН № 29/33 позивачу було видано безстроково, доказів визнання її нечинною чи її скасування відповідачем не надано.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлене, суд дійшов висновку про те, що відповідач прийняв рішення про відмову позивачу у видачі посвідки на постійне проживання без урахування всіх обставин, що мають істотне значення для прийнятя цього рішення, а також без витребування необхідних документів для з`ясування спірних питань, а тому рішення від 21.10.2021 № 1097 є необгрунтованим та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Фактично встановлені судом обставини свідчать про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, що є недотриманням вимог, визначених пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та є підставою для його скасування.

При цьому, відповідач як суб`єкт, наділений відповідними повноваженнями щодо перевірки та вирішення питання щодо видачі посвідки на постійне проживання, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім і необхідним (ефективним):

- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 1097 від 20.10.2021 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

За встановлених в цій справі обставин, з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин та меж заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушеного права.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн, що підтверджено квитанцією від 18.02.2022 № 0.0..2.

З огляду на те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з обранням належного способу захисту порушеного права, суд присуджує позивачу понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (місцезнаходження: 02152, місто Київ, вулиця Березняківська, 4-А) про визнання протииправним та скасування рішення № 1097 від 20.10.2021- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області № 1097 від 20.10.2021 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496,20 (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Борзаниця