Справа № 580/3498/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3498/24 Суддя (судді) першої інстанції: Гаврилюк В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яким просив:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати надбавки до пенсії на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням ч. 2 ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за періоди не перебування в трудових відносинах з 31 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року та з 05 квітня 2022 року по 05 вересня 2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 31 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року і з 05 квітня 2022 року по 05 вересня 2022 року нарахувати та виплатити надбавку до пенсії на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням ч. 2 ст. 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12 грудня 2022 року №304 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру;

- у задоволенні іншої частини вимог відмовлено;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 грн.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт звернув увагу суду на те, що судом першої інстанції не враховано та не надано оцінку доводам відповідача про порушення позивачем строку звернення до суду та висновки Верховного Суду.

Додатково наголосив, що у зв`язку з тим, що позивач з жовтня 2021 року працював та своєчасно не повідомив ГУ ПФУ в Черкаській області про відповідні обставини, за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року виникла переплата надбавки на непрацездатних членів сім`ї, а саме ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 13 810,00 грн у зв`язку з чим відповідачем прийнято рішення від 12 грудня 2022 року №304 про стягнення сум пенсії виплачених надміру починаючи з січня 2023 року, про що повідомлено останнього листом від 21 березня 2023 року №2300-0504-8/18862, водночас до суду ОСОБА_1 звернувся лише 09 квітня 2024 року.

Позивач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався з листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 31 січня 2024 року №2300-0307-8/7687.

Додатково зазначив про те, що посилання апелянта на висновки Верховного Суду у постановах від 31 березня 2021 року по справі №240/12017/19, від 26 листопада 2020 року по справі №500/2486/19, від 03 вересня 2021 року №460/1904/19, від 17 липня 2018 року по справі №521/21851/16-а / недоречними, оскільки спірні правовідносини не є тотожними.

Звернув увагу суду на те, що з вини відповідача з січня 2023 року він щомісячно недотримував 20% від нарахованих сум пенсії, а тому має право на виплату за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, згідно з ст. 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 перебуває з 17 жовтня 2011 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 нараховано надбавку до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру на дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружину, як непрацюючій особі по догляду за дітьми.

12 грудня 2022 року позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області через веб-портал накази про перебування у трудових відносинах в 2021-2022 роках.

12 грудня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення №304 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, відповідно до якого за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року утворилась переплата пенсії в розмірі 13810,00 грн, зазначена сума підлягає поверненню, стягення необхідно здійснити з пенсії ОСОБА_1 в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 21 березня 2023 року №2300-05-04-8/18862 повідомило позивача про те, що оскільки він з жовтня 2021 року працює, про що своєчасно не повідомив органи Пенсійного фонду, за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року виникла переплата надбавки на непрацездатних членів сім`ї, а саме за дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 13810,00 грн у зв`язку з чим на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12 грудня 2022 року №304 проводиться утримання надміру виплачених коштів з пенсії останнього по 20% її розміру починаючи з січня 2023 року до повного погашення переплати.

ОСОБА_1 направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області запит на інформацію від 27 січня 2024 року, яким просив повідомити чи приймалось рішення про перерахунок пенсії як непрацюючій особі та призначити до пенсії надбавки на неповнолітніх дітей за період з 30 листопада 2021 року по 15 лютого 2022 року та за період з 04 квітня 2022 року по 06 вересня 2022 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 31 січня 2024 року №2300-0307-8/7687 повідомило позивача про те, що у поданій заяві від 05 травня 2023 року та наданими документами для виплати надбавки на утриманця як непрацюючому пенсіонеру останнім зазначено про те, що на дату подання заяви він працює, а тому підстави для призначення надбавки до пенсії на утримання з урахуванням ч. 2 ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутні.

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати надбавки до пенсії на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за періоди з 31 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року та з 05 квітня 2022 року по 05 вересня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що для належного захисту порушеного права позивача наявні підстави вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12 грудня 2022 року №304 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру.

Відмовляючи в задоволені частини позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити надбавку до пенсії у періоди з 31 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року і з 05 квітня 2022 року по 05 вересня 2022 року суд першої інстанції зазначив про те, що у вказані періоди спірна надбавка була нарахована та виплачена.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначаються Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ.

Згідно з ст. 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до пенсії за вислугу років, що призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, які мають право на пенсію за цим Законом (у тому числі до обчисленої в мінімальному розмірі) нараховується надбавка непрацюючим пенсіонерам, які мають на своєму утриманні непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника (стаття 30), - на кожного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, право на отримання надбавки на непрацездатного члена сім`ї набуває виключно непрацюючий пенсіонер.

Відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсіонери зобов`язані повідомляти органам пенсійного забезпечення про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати.

В разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу пенсійного забезпечення заподіяну шкоду.

Суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі його сім`ї тощо), можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, який призначає пенсію, чи суду.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 перебуває з 17 жовтня 2011 року на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до протоколу за пенсійною справою ОСОБА_1 нараховано надбавку до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру на дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружину, як непрацюючій особі по догляду за дітьми.

12 грудня 2022 року позивач подав до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області через веб-портал накази про перебування у трудових відносинах в 2021-2022 роках.

12 грудня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняло рішення №304 про стягнення сум пенсії, виплачених надміру, відповідно до якого за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року утворилась переплата пенсії в розмірі 13810,00 грн, зазначена сума підлягає поверненню, стягення здійснити з пенсії ОСОБА_1 в розмірі 20% пенсії щомісячно до повного погашення переплати.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 21 березня 2023 року №2300-05-04-8/18862 повідомило позивача про те, що оскільки він з жовтня 2021 року працює, про що своєчасно не повідомив органи Пенсійного фонду, за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року виникла переплата надбавки на непрацездатних членів сім`ї, а саме дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 13810,00 грн у зв`язку з чим на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12 грудня 2022 року №304 проводиться утримання надміру виплачених коштів з пенсії останнього по 20% її розміру починаючи з січня 2023 року до повного погашення переплати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом 09 квітня 2024 року.

Відповідно до ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).

Згідно з ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 3).

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч. 4).

З наведених норм вбачається, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення. Водночас, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі №340/1019/19).

Колегія суддів наголошує на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії, звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне підкреслити, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання (рішення від 18 жовтня 2005 року у справі "МПП "Голуб" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України" визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Судовою колегією враховується, що за усталеною практикою Верховного Суду правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (ч. 3 та 4 ст. 123 КАС України).

Аналогічні правила, за висновками Верховного Суду, КАС України розповсюджує й під час перегляду справи в апеляційній та касаційній інстанціях.

На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд вказував у постановах від 11 лютого 2021 року у справі №140/2046/19, від 10 червня 2020 року у справі №620/1715/19, від 23 вересня 2020 року у справі №640/5645/19, від 03 грудня 2020 року у справі №817/660/18, від 17 березня 2021 року у справі №160/3092/20, від 18 березня 2021 року у справі №640/23204/19, від 20 квітня 2021 року у справі №640/17351/19, від 14 липня 2022 року у справі №380/10649/21, від 09 червня 2022 року у справі №160/15960/20, від 05 травня 2022 року у справі №420/6134/21.

Зокрема, у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №320/11921/20 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

"КАС України допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду.

Разом з цим, положення КАС України однозначно закріплюють, що у випадку встановлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, такій особі гарантується надання часу для подання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовом із наданням доказів поважності причин його пропуску. При цьому, забезпечення реалізації такого права не залежить від інстанції суду, який виявив факт пропуску строку, оскільки такий факт може бути виявлений не лише до відкриття провадження у справі, але й на більш пізніх стадіях судового процесу.

Колегія суддів вважає, що питання причин пропуску строку звернення до суду з позовом, у випадку, коли суд встановив, що такий пропущено позивачем, в обов`язковому порядку має бути з`ясовано судом. У будь-якому випадку позивач має бути обізнаний про виникнення у суду питання щодо дотримання ним строку звернення до суду з позовом задля забезпечення реальної можливості спростувати факт пропуску строку або довести наявність підстав для його поновлення.

Таким чином суд апеляційної інстанції повинен був вжити заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку.

Зі змісту оспорюваного судового рішення слідує, що суд апеляційної інстанції не надав можливості позивачу обґрунтувати причини пропуску строку звернення до суду".

Такий правовий підхід у застосуванні наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду визначений й у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 року (справа №380/10649/21) та від 28 серпня 2023 року (справа №400/11304/21).

Поряд з цим, враховуючи вказані позиції Верховного Суду, колегія суддів зазначає, що питання строку звернення до суду із цим позовом було порушено ОСОБА_1 у позовній заяві, в якій він зазначив, що відповідні строки порушені не були, оскільки про порушення свої прав він дізнався з листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 31 січня 2024 року №2300-0307-8/7687, з чим погодився суд першої інстанції.

Крім того, позивач зазначив про те, що неодноразово вчиняв дії з метою встановлення порушення його прав, а заме звертався до ГУ ПФУ в Черкаській області з листами та запитами і лише після отримання листа від 31 січня 2024 року №2300-0307-8/7687 дізнався про підстави недоотримання пенсії, за рішенням якого органу, за який період і їх розмір, що є визначальною обставиною для обчислення перебігу строків звернення до суду.

У свою чергу, правильність висновків Черкаського окружного адміністративного суду, у тому числі щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, є предметом перевірки суду апеляційної інстанції, оскільки порушення судом відповідних норм процесуального права, як було встановлено раніше, є одним з доводів апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту запиту на інформацію від 27 січня 2024 року ОСОБА_1 зазначає про те, що з його пенсії утримано за період з 01 листопада 2021 року по 31 грудня 2022 року 13810 грн переплати надбавки на непрацездатних членів сім`ї, про що його повідомлено листом ГУ ПФУ в Черкаській області від 21 березня 2023 року №2300-05-04-8/18862, що свідчить про те, що з моменту отримання зазначеного листа позивач був обізнаний про порушення його прав, що не було враховано судом першої інстанції.

Таким чином, при зверненні 09 квітня 2024 року до суду з позовом про визнання протиправним дій Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо ненарахування та невиплати надбавки до пенсії на утриманця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за періоди з 31 листопада 2021 року по 14 лютого 2022 року та з 05 квітня 2022 року по 05 вересня 2022 року, та зобов`язання відповідача за вказаний період нарахувати та виплатити відповідну надбавку до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України, а тому позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду. Крім того враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду, у суду першої інстанції були відсутні підстави для надання оцінки рішенню Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 12 грудня 2022 року №304.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Крім того, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

За правилами ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Приписи п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України визначають, що суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи та при ухваленні рішення допустив порушення норм процесуального права, розглянувши спір по суті позовних вимог, що підлягали залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 240, 242-244, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23 травня 2024 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку