Справа № 320/50522/24
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 березня 2025 року м. Київ № 320/50522/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Шевченко А.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали ОСОБА_1 до державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мазюка С.О. звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач просить суд:

- визнати бездіяльність Державної виконавчої служби України в особі державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 63602207 щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини від 3 вересня 2020 року у справі «Соколовський та інші проти України» протиправною;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні № 63602207 вчинити наступні дії для виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі «Соколовський та інші проти України»:

відновити виконавче провадження № 63602207 відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»;

забезпечити (вжити) заходи для перерахування суми компенсації в розмірі 10 000 євро (еквівалент 447 148 грн станом на 30.08.2024 р.) на особистий банківський рахунок стягувача ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ), номер рахунку: НОМЕР_2 (код НОМЕР_3 ), відкритий 28 квітня 2022 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 на підставі частини четвертої статі 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву повернуто позивачеві.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.01.2025 ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2024 скасовано, справу направлено до Київського окружного адміністративного суд для продовження розгляду.

Справа надійшла до Київського окружного адміністративного суду та відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду передана головуючій судді Шевченко А.В.

Частиною першою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Адміністративний позов не відповідає вимогам процесуального закону, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із частиною першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Суддя звертає увагу, що початок перебігу строку звернення до суду у процесуальному законі визначено альтернативно це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Суд зазначає, що порівняльний аналіз термінів «дізнався» та «повинен дізнатися», що містяться в частині другій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку позивача знати про стан своїх прав. При визначенні початку перебігу строку звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач стверджує про незаконність постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2022, винесеної відповідачем, позаяк рішення Європейського суду з прав людини від 03.03.2020 у справі «Соколовський та інші проти України» залишилося не виконаним, кошти на виконання вказаного рішення на особистий рахунок позивача не зараховані.

Разом з тим, за ідентифікатором доступу до АСВП ЗД44ЕБ4АА3БЗ, судом встановлено, що Державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Гатинюк Т.Ю. 26.04.2022 було складено супровідний лист про направлення постанови про закінчення виконавчого провадження від 26.04.2022 за адресою представника позивача Крістенка Андрія Анатолійовича - 61085, м. Харків, вул. Сонячногірська, буд.22.

Водночас, до суду позивач звернувся із вказаним позовом через свого представника - Мазюка С.О. засобами підсистеми «Електронний суд» лише 19.10.2024, тобто із пропуском десятиденного строк звернення до суду, передбаченого частиною другою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи що про порушення прав позивач мав дізнатися з моменту направлення йому постанови про закінчення виконавчого провадження 26.04.2022, тобто більше ніж через два з половиною роки.

При цьому суд констатує, що отримання представником позивача листа від 17.10.2024 у відповідь на його адвокатський запит від 18.04.2024 не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Суд уважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій, є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема від 08.08.2019 у справі № 127/13736/16-а зазначив, що «незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатись не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.».

Позивачем, у свою чергу, до позовної заяви не додано заяви про поновлення строку звернення до суду із цим адміністративним позовом, до якої не надано доказів поважності причин його пропуску, що є порушенням вимог частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Наведені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального закону.

Вказані недоліки повинні бути усунені шляхом подання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних належних та допустимих доказів із урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині цієї ухвали.

Керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

адміністративну справу № 320/50522/24 прийняти до провадження.

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що якщо недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не будуть усунуті у встановлений судом строк, позовна заява буде повернута відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Шевченко А.В.