Справа № 400/9046/24
Суддя: Бітов А.І.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/9046/24

Категорія:112010201 Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Місце ухвалення: м. Одеса

Дата складання повного тексту: 09.01.2025 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Бітова А.І.

суддів Лук`янчук О.В.

Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду (далі ГУПФ) України у Львівській області, ГУПФ України в Миколаївській області про:

- визнання протиправним дій та скасування рішення ГУПФ України у Львівській області від 17 вересня 2024 року №43 про відмову у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу", в результаті яких, ОСОБА_1 , відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу" (далі Закон №3723-ХІІ) (переведення з пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі Закон №1058-IV), на пенсію за віком відповідно Закону України "Про державну службу") згідно п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIІI "Про державну службу" (далі Закон №889-VIІI) у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках виданих Виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради (далі ВК БСР) Миколаївської області від 10 вересня 2024 року № 2508/06-18 та № 2509/06-18.

- зобов`язання ГУПФ України в Львівській області здійснити розрахунок, нарахування (перерахунок) та призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 37 Закону№3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих ВК БСР Миколаївської області від 10 вересня 2024 року №2509/06-18, про складові заробітної плати службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 10 вересня 2024 року №2508/06-18 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу" з урахуванням стажу державного службовця 21 рік 02 місяці;

- зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області, згідно з Законом України "Про державну службу", на підставі п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII, здійснити призначення, нарахування (перерахування) та виплату пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 , як такому що досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, та має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків суми його заробітної плати, зазначеної у довідках виданих ВК БСР Миколаївської області від 10 вересня 2024 року №2509/06-18 про складові заробітної плати службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 10 вересня 2024 року №2508/06-18 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу", з урахуванням стажу державної служби 21 рік 02 місяці.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що він звернувся із заявою до пенсійного органу про перехід з пенсії за віком на пенсію відповідно до Закону №889-VIII. За результатами розгляду заяви відповідач рішенням від 17 вересня 2024 року №43 відмовив у переведенні пенсії, посилаючись на те, що позивач не має необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби. Позивач таке рішення вважає протиправним та таким, що порушує його права і законні інтереси.

Відповідач ГУПФ України у Львівській області правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідач ГУПФ України в Миколаївській області позов не визнав, вказуючи, що дія Закону №889-VIII не поширюється на посадових осіб місцевого самоврядування, тому періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування не підлягають зарахуванню до стажу державної служби. У позивача відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. З урахуванням викладеного, рішення ГУПФ України у Львівській області від 17 вересня 2024 року №43 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вимог. Оскільки ГУПФ України у Львівській області рішення про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058 на пенсію за віком відповідно до Закону №889 не приймалось, то й вимога позивача про таке переведення з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця є передчасною. Призначення пенсії є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року позов ОСОБА_1 до ГУПФ України у Львівській області, ГУПФ України в Миколаївській області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФ України у Львівській області від 17 вересня 2024 року №43.

Зобов`язано ГУПФ України в Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих ВК БСР Миколаївської області від 10 вересня 2024 року №2509/06-18, про складові заробітної плати службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 10 вересня 2024 року №2508/06-18 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом №3723-ХІІ з урахуванням стажу державного службовця 21 рік 02 місяці.

Зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області, згідно з Законом №3723-ХІІ, на підставі п.12 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №889-VIII, здійснити перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, з 10 вересня 2024 року ОСОБА_1 , як такому що досяг пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, та має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків суми його заробітної плати, зазначеної у довідках виданих ВК БСР Миколаївської області від 10 вересня 2024 року №2509/06-18 про складові заробітної плати службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 10 вересня 2024 року №2508/06-18 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом №3723-ХІІ, з урахуванням стажу державної служби 21 рік 02 місяці.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

В апеляційній скарзі ГУПФ України в Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ГУПФ України в Миколаївській області:

- при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не враховано, що складання і видача вказаних довідок належить до компетенції виключно державних органів. Органи місцевого самоврядування таких повноважень не мають. Відтак, в усіх довідках про заробітну плату, що подаються для призначення пенсії державним службовцям, зазначаються відповідні суми заробітної плати виключно державних службовців. Отже, довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) складені та видані з порушенням п.12 розділу ХІ Закону №889-VIII та ст. 37 Закону №3723-ХІІ, Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №622 (далі Порядок №622) і Постанови Правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям" (далі Постанова №1-3), оскільки в них зазначено дані про заробітну плату посадової особи місцевого самоврядування, а не працюючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади за останнім місцем роботи заявника на державній службі. Також, зазначені довідки не відповідають Порядку №622 зі змінами внесеними Постановою №823 від 12 липня 2024, які набули чинності з 01 січня 2024 року.

В апеляційній скарзі ГУПФ України у Львівській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ГУПФ України у Львівській області:

- довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) складені та видані з порушенням п.12 розділу XI Закону №889-VIII та ст. 37 Закону № 3723, Порядку №622 і Постанови №1-3, оскільки в них зазначено дані про заробітну плату посадової особи місцевого самоврядування, а не працюючого державного службовця відповідної (прирівняної) посади за останнім місцем роботи заявника на державній службі. Також, зазначені довідки не відповідають Порядку №622 зі змінами внесеними Постановою №823, які набули чинності з 01 січня 2024 року. Крім, того відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97 "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст. Частиною 1 ст. 2 Закону України від 07 червня 2001 року №2493-III "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету. Відтак, зазначені довідки не можуть бути враховані, відповідно до Закону №889-VIII. Отже, відсутні правові підстави для перерахунку пенсії Позивача з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

- відповідно до ч.1 ст. 73 Закону №1058-IV кошти Пенсійного фонду формуються переважно за рахунок страхових внесків (частини єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування) та використовуються на: 1) виплату пенсій, передбачених цим Законом; 2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; 3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; 4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій; 5) формування резерву коштів Пенсійного фонду. Згідно ч.2 ст. 73 Закону №1058-IV забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Таким чином, задоволення такої позовної вимоги щодо стягнення судового збору призведе до нецільового використання коштів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційних скарг ГУПФ України в Миколаївській області та ГУПФ України у Львівській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.

ОСОБА_1 з 06 листопада 2021 року отримує пенсію за віком, призначену на підставі Закону №1058-IV.

Бажаючи перейти на пенсію згідно Закону №889-VIII, позивач 29 квітня 2024 року звернувся до відповідача із відповідною заявою.

ГУПФ України у Львівській області рішенням від 17 вересня 2024 року №43 відмовив у переведенні на пенсію за іншим законом, посилаючись на відсутність стажу роботи на посадах державної служби. Відповідач не врахував до стажу державної служби періоди роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що спір, що виник між сторонами, зводиться до того, чи зараховується до стажу державної служби для призначення пенсії за Законом №889-VIII стаж роботи в органах місцевого самоврядування.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст. 37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Суд першої інстанції зазначив, що обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Таким чином, період роботи позивача з 06 червня 2001 року на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до Закону №889-VIII.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 9, ст.10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, ст. 90, п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIІI "Про державну службу", ст.ст.1, 2, 22, ч.1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянтів, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про 10, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно ч.1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно ст. 90 Закону №889-VIII, який набрав чинності з 01 травня 2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно із п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі Закон №3723-ХІІ) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону №3723-XII (закон втратив чинність на підставі Закону №889-VIII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п.п.10 та 12 розділу XI Закону №889-VIII), на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст. 28 Закону №1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для прийняття оскарженого рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії у спосіб переведення з пенсії, яка обчислюється відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію за віком (державного службовця), яка обчислюється відповідно до п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та ст. 37 Закону №3723-XII, слугував висновок відповідача про відсутність необхідного стажу державної служби та, що станом на 01 травня 2016 року, позивач обіймав посади в органах місцевого самоврядування, а період в органах місцевого самоврядування не зараховується до спеціального стажу, позаяк позивачу присвоювався не ранг державного службовця, а ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

Тобто, відповідачем фактично не зараховано до стажу робити позивача період роботи з 06 червня 2001 року на різних посадах в органах місцевого самоврядування.

З трудової книжки позивача вбачається та відповідачами не заперечується, що позивач у період з 06 червня 2001 року працював на різних посадах в органах місцевого самоврядування, а станом на 01 травня 2016 року (дату набрання чинності Законом №889-VІІІ) обіймав посаду голови Березнегуватської селищної ради.

Також відповідачами не висказано будь-яких заперечень до трудової книжки позивача.

У постанові від 10 квітня 2018 року по справі №295/16375/16-а Верховного Суду дійшов висновку що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст. 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до положень п.4 ч.2 ст. 46 Закону №889-VIII, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" №2493-III (далі Закон №2493-III) зараховуються до стажу державної служби.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що посади, які обіймав позивач за час роботи в органі місцевого самоврядування, відноситься до посад, визначених ст. 14 Закону №2493-III, що підтверджується зокрема й тим, що позивачу присвоєно 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Відповідно до приписів ст.ст. 1, 2, 22 Закону №2493-III, служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

До стажу служби в органах місцевого самоврядування зараховується період роботи на посадах, на які поширюється дія цього Закону, а також на посадах і в органах, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII.

Згідно з п.8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону №889-VIII, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

До набрання чинності Законом №889-VIII діяв Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283).

Відповідно до п.2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону №2493-III, а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Як вже зазначалось вище, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, у тому числі, стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, з аналізу вказаних вище положень вбачається, що період роботи позивача з 06 червня 2001 року в органах місцевого самоврядування зараховується до стажу державної служби (роботи), що також вірно було встановлено судом першої інстанції.

Такий період роботи позивача в органах місцевого самоврядування дає йому право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що стаж роботи позивача на посадах державної служби склав понад 20 років, що підтверджує його право на перехід з пенсії за віком на пенсію державного службовця.

Таким чином, враховуючи все вище наведене, можна дійти висновку, що станом на дату подання позивачем заяви про перерахунок пенсії шляхом переходу на пенсію державного службовця позивач: досяг 67 років; спеціальний стаж державної служби станом на дату подання заяви складав понад 20 років.

Відтак, позивач, набув право на призначення пенсії відповідно до п.10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та ст. 37 Закону №3723-XII.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вказує, що у ГУПФ України у Львівській області були відсутні правові підстави для відмови в задоволенні поданої позивачем заяви про переведення його на пенсію державного службовця, а тому, як вірно встановив суд першої інстанції, оскаржене рішення відповідача прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, для захисту порушеного права позивача, правомірно зобов`язання ГУПФ України в Львівській області, здійснити перерахунок позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, з мотивів викладених вище.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до твердження апелянта про необґрунтованість стягнення з ГУПФ України у Львівській області витрат по сплаті судового збору з посиланням на ст. 73 Закону №1058-IV, оскільки процесуальні правовідносини з приводу розподілу судових витрат регулюються ст. 139 КАС України, яка, стосовно цих правовідносин, є спеціальної правової нормою і тому підлягає застосуванню.

Згідно п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Стосовно частини рішення суду першої інстанції, яким зобов`язано ГУПФ України в Миколаївській області здійснити перерахунок позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих ВК БСР Миколаївської області від 10 вересня 2024 року №2509/06-18, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Фактично, судом першої інстанції в резолютивній частині судового рішення продубльовано зобов`язання здійснити тотожні дії по перерахунку пенсії позивача, як ГУПФ України у Львівській області так і ГУПФ України в Миколаївській області.

Відповідно п.4.2 Порядку №22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З матеріалів справи вбачається, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУПФ України у Львівській області, рішенням якого позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

Отже, з огляду на приписи п.п.4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1, належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про переведення (призначення) пенсії за віком є ГУПФ України у Львівській області має завершувати процедуру призначення пенсії за віком, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення (перерахунок) пенсії та прийняв рішення про відмову.

Згідно із ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тож, дії зобов`язального характеру щодо переведення з пенсії за віком на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував це питання, яким у цьому випадку є ГУПФ України у Львівській області.

Наведена правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22.

Підсумовуючи, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції, зобов`язавши ГУПФ України в Миколаївській області здійснити перерахунок пенсії позивача вибрав неналежний спосіб захисту порушеного права, і, тому у задоволенні цих позовних вимогах до ГУПФ України в Миколаївській області належить відмовити.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги в частині зобов`язання ГУПФ України в Миколаївській області здійснити виплату позивачу пенсії є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки виплаті пенсії передує її перерахунок. В тому разі, якщо після перерахунку пенсії позивачу буде відмовлено у виплаті перерахованої пенсії виникнуть обґрунтовані підстави для тверджень про порушення прав позивача у цій частині.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також, що висновки суду не відповідають обставинам справи, колегія суддів, керуючись п.п.3, 4 ч.1 ст. 317 КАС України вважає необхідним, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ України у Львівській області від 17 вересня 2024 року №43, зобов`язати ГУПФ України у Львівській області здійснити перерахунок позивачу пенсії відповідно мотивів неведених у мотивувальній частині судового рішення апеляційного суду, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст. 315, п.п.3, 4 ч.1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17 вересня 2024 року №43.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок ОСОБА_1 пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу", у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках, виданих Виконавчим комітетом Березнегуватської селищної ради Миколаївської області від 10 вересня 2024 року №2509/06-18, про складові заробітної плати службовця, який до 01 січня 2024 року працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та від 10 вересня 2024 року №2508/06-18 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, які необхідні для нарахування пенсії за віком згідно з Законом України "Про державну службу" з урахуванням стажу державного службовця 21 рік 02 місяці.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 1 211,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.