Справа № 380/9665/24
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 рокусправа № 380/9665/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Мартинюка В.Я.

розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліціі у Львівській області про визнання дій протиправними, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління Національної поліціі у Львівській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправною відмову щодо не нарахування та не виплатити середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх сум, що повинні були бути виплачені у день звільнення, а саме з 13.05.2022 по 13.02.2024, виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з урахуванням індексації та доплати, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», без урахування податків і зборів.

зобов`язати нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати всіх сум, що належать позивачу та повинні були бути виплачені у день звільнення, а саме з 13.05.2022 по 13.02.2024, виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з урахуванням індексації та доплати, передбаченої постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», без урахування податків і зборів.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач при звільненні не виплатив усі суми належні позивачу при звільненні, а тому повинен виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. При цьому, уважає, що при розрахунку середнього заробітку повинні бути враховані індексація та доплати, передбачені постановою КМУ №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відповідач у відзиві зазначає, що сума середнього заробітку повинна бути зменшена з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 року у справі за №761/9584/15-ц. Також уважає, що середній заробіток повинен бути стягнутий не більше як за шість місяців, як це передбачено новою редакцією ст.117 КЗпП України. Крім того, уважає, що для обрахунку середнього заробітку слід враховувати вимоги Порядку №260, як зазначає Верховний Суд у постанові від 25.11.2020, справа №160/2867/19. При обрахунку середнього заробітку, продовжує відповідач, не повинна братись до уваги додаткова винагорода у розмірі 30000 грн., оскільки така є цільовою та тимчасовою виплатою. Також, уважає, що не допускав порушення виплати одноразової грошової допомоги, оскільки така була виплачена у строки визначені Порядком №260. Не підлягає включенню при визначенні середнього заробітку, на переконання відповідача, і сума індексації. Не уважає обґрунтованими і вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 4000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.11.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 03.01.2025 справу вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 03.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення (перенесення) розгляду справи як необгрунтованого, оскільки дата та час проведення останнього попередньо погоджувалась у судовому засіданні 03.03.2025 з представниками сторін, до отримання повістки у іншій справі.

Дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.

Наказом відповідача від 13.05.2022 за №262 о/с позивача звільнено зі служби в поліції.

У проміжку з 30.05.2022 по 14.07.2023 позивачу виплачувались грошове забезпечення додаткова винагорода, індексація, компенсація за дні невикористаної відпустки та одноразова грошова допомога при звільненні, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

При цьому, індексація грошового забезпечення була виплачена на виконання рішення суду у справі №380/8160/22, а повні суми одноразової грошової допомоги при звільненні та компенсації за дні невикористаних відпусток на виконання рішень суду у справах, відповідно, №380/9203/22 та за №380/8444/22.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 13.03.2024, в якій просив нарахувати та виплатити середній заробіток за час затримки виплачених сум за період з 13.05.2022 по 13.02.2024.

Листом від 05.04.2024 відповідач відмовив у задоволенні згаданої заяви, покликаючись на те, що чинне законодавство з приводу грошового забезпечення поліцейських не має затвердженого на законодавчому рівні механізму розрахунку середнього грошового забезпечення.

Змістом спірних правовідносин є відповідність дій відповідача щодо невиплати середнього заробітку за час затримки виплати сум належних позивачу при звільненні, критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України від 6 липня 2005 року № 2747-IV, з наступними змінами та доповненнями (далі - КАС України).

При цьому, ключовим у даному спорі є:

- період затримки виплати (початок та завершення);

- порядок обрахунку середнього заробітку.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя працівників, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

При визначенні періоду затримки виплати всіх сум, що належали позивачу суд виходив з наступного.

За частиною першою статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями статті 116 КЗпП України, у редакція як до 19.07.2022 так і у чинній редакції, встановлено обов`язок роботодавця щодо виплати всіх сум, які належать працівнику у день його звільнення.

Згідно із ч.1 ст.117 КЗпП України у редакції до 19 липня 2022 року, в разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною першою статті 117 КЗпП України у чинній редакції передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII, з наступними змінами та доповненнями (далі Закон України № 580-VIII).

Відповідно до частини другої статті 56 Закону України № 580-VIII, службові відносини особи, яка вступає на службу в поліції, розпочинаються з дня видання наказу про призначення на посаду поліцейського.

Частиною першою статті 48 Закону України № 580-VIII визначено, що призначення та звільнення з посад поліцейських здійснюється наказами посадових осіб, зазначених у статті 47 цього Закону.

За частиною другою статті 77 Закону України № 580-VIII, днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Частиною першою статті 94 Закону України № 580-VIII передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається Кабінетом Міністрів України залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Згідно положень частини другої цієї ж статті, порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Урядом України 11 листопада 2015 року прийнято постанову за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (з наступними змінами та доповненнями, далі Постанова №988).

На виконання вимог Закону України № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (з наступними змінами та доповненнями, далі Порядок №260).

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини.

Спеціальне законодавство, а саме Закон України № 580-VIII, Постанова №988 і Порядок №260 не врегульовують питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейських зі служби в Національній поліції України. Зокрема, цими нормативно-правовими актами не встановлено відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які належали до сплати звільненому поліцейському, що позбавляє таких осіб гарантій на своєчасне фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

Водночас такі питання врегульовані КЗпП України, а саме: його статтями 116, 117.

При цьому, нерозповсюдження на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ/поліції норм КЗпП України стосується лише норм, якими врегульована оплата праці (виплата грошового забезпечення) вказаних осіб та спорів щодо цього забезпечення, таких як: спорів щодо розміру посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, одноразових додаткових видів грошового забезпечення, порядку їх нарахування та виплати.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 25 квітня 2019 року у справі №804/496/18, від 13 червня 2018 року у справі №508/79/16-а та від 25 листопада 2020 року у справі №160/2867/19.

У постанові від 01.05.2024 у справі № 140/16184/23 Верховний Суд зазначив, що, незважаючи на визначення приписами статті 117 Кодексу законів про працю України невиплачених працівнику сум як оспорюваних та неоспорюваних, ця обставина не впливає на дату виникнення спірних правовідносин, оскільки вони прямо пов`язані з обов`язком роботодавця розрахуватися з працівником у строк, встановлений приписами статті 116 Кодексу законів про працю України, яким переважно є день звільнення.

Позивача звільнено з поліції 13.05.2022, а грошове забезпечення у розмірі 11042 грн. 40 коп. виплачено 30.05.2022; додаткову винагороду у сумі 18715 грн. 00 коп. 01.06.2022; частина компенсації за дні невикористаної відпустки у розмірі 5096 грн. 80 коп. 30.05.2022.

Як наслідок, відповідач у порушення вимог ст.116 КЗпП України, здійснив виплату наведених сум не у день звільнення позивача:

11042 грн. 40 коп. пропущено 17 днів;

18715 грн. 00 коп. пропущено 19 днів;

5096 грн. 80 коп. пропущено 17 днів.

Щодо виплати одноразової грошової допомоги у сумі 34515 грн. 06 коп. 29.06.2022, то суд уважає, що така була виплачена без порушення строків визначених спеціальною нормою п.8 розділу VIII Порядку №260, не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби.

З приводу сум, які були виплачені позивачу, за результатами судових спорів - справи за №380/8160/22, за №380/9203/22 та за №380/8444/22, то суд зазначає таке.

Відповідач виплатив індексацію грошового забезпечення у сумі 2717 грн. 01 коп. на виконання рішенням суду у справі за №380/8160/22 03 листопада 2022 року, одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 41488 грн. 40 коп. на виконання рішення суду у справі за №380/9203/22 13 липня 2023 року, компенсацію за невикористані дні відпусток у сумі 26639 грн. 93 коп. на виконання рішення суду у справі за №380/8444/22 28 листопада 2022 року.

Як наслідок, відповідач у порушення вимог ст.116 КЗпП України, здійснив виплату наведених сум не у день звільнення позивача:

2717 грн. 01 коп. пропущено 67 днів (до 19 липня 2022 року) та 107 днів (після 19 липня 2022 року);

41488 грн. 40 коп. пропущено 67 днів (до 19 липня 2022 року) та понад шість місяців після 19 липня 2022 року;

26639 грн. 93 коп. пропущено 67 днів (до 19 липня 2022 року) та 132 днів (після 19 липня 2022 року).

Визначаючи суму середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку суд зазначає таке.

В силу положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у п.42 постанови Верховного Суду від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 зазначено: «Водночас, якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 117 Кодексу законів про працю України, у редакції Закону № 3248-IV, та були припинені на момент чинності дії статті 117 Кодексу законів про працю України, в редакції Закону № 2352-IX, то в такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 117 Кодексу законів про працю України (у попередній редакції № 3248-IV); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 117 Кодексу законів про працю України (у новій редакції Закону № 2352-IX).».

Спірний період стягнення середнього заробітку у цій справі охоплюється періодом з 13.05.2022 до 13.07.2023, а тому такий умовно варто поділити на 2 частини: до набрання чинності новою редакцією ст.117 КЗпП України - 19.07.2022 - і після цього.

Тобто, період з 13.05.2022 до 19.07.2022 не обмежується строком виплати у шість місяців, а період з 19.07.2022 обмежується таким строком.

Крім того, у п.73 постанови Верховного Суду від 06 грудня 2024 року у справі № 440/6856/22 зазначено: «Водночас Суд зауважує, що у межах цієї справи належить враховувати норми статті 117 Кодексу законів про працю Україниу редакції, яка діяла до 19.07.2022 із урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, які безпосередньо стосуються норм статті 117 Кодексу законів про працю Україниу редакції, яка діяла до 19.07.2022, а на їх виконання підлягає встановленню: розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні; загальний розмір належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат; частка коштів, яка не була виплачена позивачу при звільненні у порівнянні з загальним розміром належних позивачеві при звільненні виплат. Належить також враховувати приписи чинної редакції статті 117 Кодексу законів про працю України щодо періоду з 19.07.2022, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.».

Як наслідок, до періоду з 13.05.2022 до 19.07.2022 при здійсненні обрахунку середнього заробітку судом застосовуються висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, а до період з 19.07.2022 не застосовуються такі висновки, оскільки виплату обмежено шестимісячним терміном, передбаченим ст.117 КЗпП України.

Суд при вирішенні питання про спосіб застосовування принципів розумності, справедливості та пропорційності при визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду керується такими мотивами оскільки обчислений відповідно до правил ст.ст. 116, 117 КЗпП розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку є очевидно непропорційним до розміру завданої позивачу шкоди, суд для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, використовує спосіб обчислення цих втрат на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за відповідні роки, і таким чином розраховує розмір відшкодування суму, яку працівник міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя, оскільки він недоотримав належні йому кошти від роботодавця (п. 95.4 постанови від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц). Відповідно до цього способу розрахунку розміру майнових втрат позивача на підставі припущення про необхідність взяття ним кредиту внаслідок затримки виплати працівнику належних йому сум, цей розмір можна обчислити як добуток суми несвоєчасно виплачених коштів на середньозважену вартість (у % річних) кредитів у національній валюті для фізичних осіб за даними НБУ (на день взяття кредиту) за відповідний період затримки. При цьому використовуються дані для короткострокових (до одного року) та довгострокових кредитів (більше року), якщо період затримки розрахунку становить більше 365 днів.

Застосування наведених міркувань до обставин цієї справи за період до 19 липня 2022 року дозволяє зробити такі обчислення:

- грошове забезпечення у розмірі 11042 грн. 40 коп. виплачено 30.05.2022 період затримки виплати 17 днів; додаткова винагорода у сумі 18715 грн. 00 коп. виплачено 01.06.2022 - період затримки виплати 19 днів; частина компенсації за дні невикористаної відпустки у розмірі 5096 грн. 80 коп. виплачено 30.05.2022 - період затримки виплати 17 днів; індексація грошового забезпечення у сумі 2717 грн. 01 коп. виплачена 03 листопада 2022 року - період затримки виплати 67 днів (до 19 липня 2022 року); одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 41488 грн. 40 коп. виплачена 13 липня 2023 року - період затримки виплати 67 днів (до 19 липня 2022 року); компенсація за невикористані дні відпусток у сумі 26639 грн. 93 коп. виплачено 28 листопада 2022 року - період затримки виплати 67 днів (до 19 липня 2022 року);

- середньозважена ставка довгострокового кредиту в національній валюті для фізичних осіб станом на лютий 2022 становила 33,0 % річних;

- отже, сума відсотків за користування кредитом, розрахована на підставі відомостей про середньозважену ставку кредиту в національній валюті для фізичних осіб з урахуванням суми та періоду затримки розрахунку становить 4861 грн. 02 коп. (11042 грн. 40 коп.*33.0% / 365*17 + 18715 грн. 00 коп.*33.0% / 365*19 + 5096 грн. 80 коп. *33.0% / 365*17 + 2717 грн. 01 коп.*33.0% / 365*67 + 41488 грн. 40 коп. *33.0% / 365*67 + 26639 грн. 93 коп. *33.0% / 365*67). Стягнення компенсації в межах цієї обчисленої судом суми відповідатиме принципам розумності, справедливості та пропорційності за період до 19 липня 2022 року.

Щодо періоду з 19.07.2022, при здійсненні обрахунку середнього заробітку, суд виходив з таких міркувань.

Суми, які підлягали виплаті позивачу при звільнені надійшли на його рахунок, на виконання рішень суду, з періодом затримки понад шість місяців, а тому в силу положень статті 117 Кодексу законів про працю України (у редакції від 19 липня 2022 року), середній заробіток за весь час затримки повинен бути виплачений не більш як за шість місяців.

Крім того, судом враховано правові висновки Верховного Суду, згідно яких:

- «…додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, запроваджена на період дії воєнного стану має компенсаційну мету, - часткова відплата за особливості несення служби в умовах війни та не має регулярного характеру й виплачується на підставі наказів командирів (начальників), за певних умов, за змістом Порядку № 100, не враховується при обчисленні середньої заробітної плати для розрахунку відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України.» (п.71 постанови Верховного Суду від 31 січня 2025 року справа № 460/2645/24);

- «…Порядком №100 врегульовані загальні засади алгоритму обчислення середньоденного заробітку та середньої заробітної плати (пункти 2, 8), тоді як Порядком №260 встановлено особливості обчислення грошового забезпечення для поліцейських. Тобто суди повинні застосовувати відповідні алгоритми, передбачені Порядком №100, залежно від кожного окремого випадку з обов`язковим урахуванням спеціального правового регулювання порядку виплати грошового забезпечення поліцейським, визначеного Порядком №260.» (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2020 року справа №160/2867/19);

- «…індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, і як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.» (постанова Верховного Суду від 27 вересня 2023 року справа № 420/23176/21).

Положеннями пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, з наступними змінами та доповненнями, визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 9 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 за №260, з наступними змінами та доповненнями, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно наявної в матеріалах справи довідки про доходи від 06.06.2022 за №80/75 грошове забезпечення позивача включно з індексацією та за виключенням додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за останні два повних місяці перед звільненням становить 29548 грн. 02 коп. Кількість календарних днів за березень та квітень становить 61 день. Як наслідок середньоденне грошове забезпечення складає 484 грн. 39 коп. (29548 грн. 02 коп./61).

Відтак, середній заробіток за весь час затримки після 19 липня 2022 року становить 89127 грн. 76 коп. (484 грн. 39 коп. * 184 дні).

Враховуючи період затримки виплати до 19 липня 2022 року так і після загальна сума середнього заробітку, яка підлягає виплаті позивача складає 93988 грн. 78 коп.

При цьому, оскільки позивач просив при обрахунку середнього заробітку враховувати доплату передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, що не відповідає вимогам чинного законодавства позов підлягає частковому задоволенню.

Додатково слід зазначити, що середній заробіток визначається у судовому рішенні у сталій сумі.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що відповідач в порушення п.1 ч.2 ст.2 КАС України протиправно не виплатив позивачу середній заробіток за час затримки виплати всіх сум, які належать при звільненні.

При цьому, суд, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати всіх сум, що належать позивачу при звільненні, а саме з 13.05.2022 року по 13.02.2024 року.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то питання щодо їх розподілу буде вирішуватись судом після надання відповідних доказів щодо їх понесення.

Що стосується судового збору, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такий не належить стягувати зі сторін.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково та вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплатити ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх сум, що повинні були бути виплачені у день звільнення, а саме з 13.05.2022 по 13.02.2024, виходячи з середньоденного розміру грошового забезпечення станом на день звільнення.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (адреса: м.Львів, пл.Григоренка, 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час затримки виплати всіх сум, що належать позивачу при звільненні, а саме з 13.05.2022 року по 13.02.2024 року у розмірі 93988 грн. 78 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМартинюк Віталій Ярославович