Справа № 640/13575/22
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

21 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого-судді Коротких А.Ю. та суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження матеріали справи № 640/13575/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львів, Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Центральної виборчої комісії (відповідач 1), Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області (відповідач 2), Львівської міської ради (відповідач 3), в якому позивач просить:

визнати протиправною та скасувати постанову Центральної виборчої комісії від 08.08.2020 року № 160 «Про перші вибори депутатів сільських, селищних, міських рад, територіальних громад і відповідних сільських, селищних, міських голів 25 жовтня 2020 року» щодо призначення на неділю, 25 жовтня 2020 року, перших виборів депутатів Львівської міської ради Львівського району Львівської області і Львівського міського голови Львівського району Львівської області у Львівській міській територіальній громаді в частині Дублянської територіальної громади (Жовківський район) Львівської області;

визнати протиправною та скасувати постанову Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області від 19.11.2020 року № 147 (із змінами внесеними постановою Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області від 22.11.2020 року № 157) в частині, що стосується Дублянської сільської ради Жовківського району Львівської області;

визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 29.12.2020 року № 6 «Про функціонування Львівської міської територіальної громади» в частині Дублянської територіальної громади (Жовківський район).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.08.2022 року визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення з адміністративним позовом до суду. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Законом України від 13.12.2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На виконання положень Закону № 2825-IX справу передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львівської області, Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень передано на розгляд Шостому апеляційному адміністративному суду.

В обґрунтування ухвали суд, пославшись на норми пункту 1 частини 2 статті 22 КАС України, дійшов висновку про те, що позов підлягає розгляду Шостим апеляційним адміністративним судом як судом першої інстанції, оскільки позивачем оскаржуються дії Центральної виборчої комісії, які були вчинені під час виборчого процесу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що справу належить передати до Луганського окружного адміністративного суду, виходячи з наступного.

Пунктом 6 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом.

Згідно з частиною третьою статті 273 КАС України рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії щодо встановлення результатів виборів чи всеукраїнського референдуму оскаржуються до Верховного Суду. Усі інші рішення, дії або бездіяльність Центральної виборчої комісії, члена цієї комісії, прийняті у межах виборчого процесу, оскаржуються до апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає місто Київ.

Під виборчим процесом необхідно розуміти здійснення суб`єктами виборчого процесу виборчих процедур щодо підготовки та проведення відповідних виборів у строки, передбачені законодавством, які починаються у законодавчо визначений термін та закінчуються офіційним оприлюдненням результатів виборів.

За змістом наведених правових норм пов`язаність правовідносин з виборчим процесом полягає в тому, що спірні правовідносини повинні виникнути в межах виборчого процесу й стосуватися підготовки та проведення виборів. Спори, які виникли поза межами виборчого процесу або не стосуються виборчого процесу, не належать до виборчих спорів у розумінні КАС України, а тому визначення судової юрисдикції таких спорів та їх розгляд здійснюється в загальному порядку.

Колегія суддів вважає, що позов ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії поданий поза межами виборчого процесу і не стосується його безпосередньо, а тому відповідно до частини першої статті 22 КАС України дана справа відноситься до інстанційної юрисдикції місцевого адміністративного суду, тобто Луганського окружного адміністративного суду.

З урахуванням принципу верховенства права, колегія суддів застосовує положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства»). На це «право на суд», в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі «Наталія Михайленко проти України» від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Відповідно до частини 1 статті 19 КАС України правосуддя в адміністративних справах здійснюється адміністративними судами, юрисдикція яких поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Системний аналіз зазначених правових норм з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини дає підстави для висновку, що Шостому апеляційному адміністративному суду, як суду першої інстанції, підсудні справи щодо оскарження лише тих рішень, дій чи бездіяльності Центральної виборчої комісії, які прийняті, вчинені (допущені) в межах виборчого процесу.

Відповідно до статті 30 КАС спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються. Адміністративна справа, передана з одного адміністративного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження адміністративним судом, до якого вона надіслана. Справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду (частина третя цієї статті).

В аспекті даного питання про недотримання судом першої інстанції положень цієї статті Кодексу суд вважає, що її положення необхідно трактувати і застосовувати не буквально, а системно, у взаємозалежному і взаємообумовленому зв`язку з положеннями, що стосуються функціонування видів підсудності в адміністративному судочинстві.

За загальним визначенням підсудність адміністративних спорів (справ) є правовим інститутом, що містить адміністративно-процесуальні норми, які розмежовують компетенцію щодо розгляду і вирішення адміністративних справ між окремими інституціями судової системи і між адміністративними судами одного інституційного рівня. Визначення компетентного суду для розгляду адміністративної справи провадиться, серед іншого, залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу, територіальних меж юрисдикції певного суду, функцій при розгляді справи, які виконує певний суд судової системи.

Правила підсудності у своїй сукупності певним чином встановлюють алгоритм обрання компетентного адміністративного суду для розгляду і вирішення конкретної справи. Правильне визначення компетентного суду для розгляду і вирішення адміністративної справи має значення для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення в адміністративній справі.

Процесуальний закон встановлює три різновиди підсудності адміністративних справ: предметну або родову; територіальну або просторову, інстанційну або функціональну.

Як предмет підсудностi розумiють сукупність правил, що визначають, чи розмежовують компетенції судів із розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від предмета публічно-правового спору або його суб`єктного складу. Територіальна підсудність - це також сукупність правил, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів одного рівня щодо розгляду адміністративних справ по першій інстанції залежно від території, на яку поширюється їх діяльність. Своєю чергою, ця підсудність поділяється на такі її види, як загальну, альтернативну, виключну і за зв`язком справ.

Як інстанційну підсудність належить розуміти правила, що визначають розмежування компетенції адміністративних судів при розгляді адміністративних справ.

Стаття 29 КАС встановлює правила передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого і наводить перелік умов, коли така передача можлива. В основному підставами для передачі справи є чинники, що впливають на дотримання правил територіальної підсудності. Змістовним підтвердженням цьому є використання в нормах цієї статті характерних формулювань, які вказують на цей виді підсудності, як-от «про обов`язок передати справу за місцем проживання (перебування) відповідача» (пункт 1 частини першої цієї статті); або якщо «…справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду» (пункт 2 частини першої цієї статті); або якщо «…суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду» (пункт 3 частини першої цієї статті); чи якщо «…неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи» (пункт 4 частини першої цієї статті); або ліквідовано, або з визначених законом підстав припинено роботу адміністративного суду, який розглядав справу, та однією із сторін у справі є суд, в якому розглядається справа, або суддя цього суду (пункти 5, 6 частини першої цієї статті).

Із приписів частини першої статті 30 КАС випливає, що первинно положення цієї статті спрямовані на недопущення спорів між судами одного інституційного рівня, яким підсудні справи з однаковим предметом спору, і, коли з`являються обставини, що зумовлюють зміну територіальної підсудності. Саме тому, щоб унеможливити пересилання справи з одного суду до іншого з підстави забезпечення дотримання територіальної підсудності, закон встановив заборону. Положення частини другої статті 30 КАС, які відсилають до положень статті 29 цього Кодексу, посилюють правильність думки про те, що передача справ з одного суду до іншого за підсудністю забороняється з підстав територіальної підсудності.

Розгляд судом предметно непідсудної йому справи може призвести до ухвалення незаконного рішення, обмежити право кожного на судовий захист належним судом, позбавити можливості скористатися правом на апеляційне чи касаційне оскарження рішення.

Отож, з наведеного можна підсумувати, що якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 30 КАС.

Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом.

Таке рішення є виконанням вимог закону.

Вказана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 серпня 2019 року в справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19).

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що справа підлягає передачі до Луганського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 7, 22, 29, 243, 248 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративну справу № 640/13575/22 за позовом ОСОБА_1 до Центральної виборчої комісії, Львівської міської територіальної виборчої комісії Львівського району Львів, Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішень передати до Луганського окружного адміністративного суду.

Дана ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строки, передбачені статтею 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.