Справа № 160/27302/23
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/27302/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року в адміністративній справі №160/27302/23 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , третя особа: Військова частина НОМЕР_2 про стягнення завданої матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі позивач, ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, ОСОБА_1 ), третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , в якому просила суд: стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 1026915,48 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволені позову.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення та прийняти постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог скарги зазначено, що суд помилково посилався на облікові документи, що зазначені в рапорті вх. № 964 від 04.05.2023 р., які нібито спростовували нестачу та надавались комісії під час проведення позапланової інвентаризації.

Крім того, судом рапорт відповідача вх. № 964 від 04.05.2023 повністю не досліджено, оскільки відповідач в своєму рапорті не вказує, що інші документи були проігноровані комісією, що дозволило їй зробити хибний висновок щодо наявності нестачі.

Також, судом не враховано, що до позапланової інвентаризації по медичної службі військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 додані пояснення причин виникнення нестачі, надлишків, начальника медичної служби-начальника медичного пункту ст. лейтенанта ОСОБА_2 в 1 прим, на 1 арк. (до 1-го прим, акту), в яких відповідач як і в своєму рапорті, не вказує, що інші документи були проігноровані комісією, що дозволило їй зробити хибний висновок щодо наявності нестачі.

Предметом спору в даній справі було стягнення коштів з відповідача, при цьому відсуне рішення суду яким скасовано: акт позапланової інвентаризації, акт службового розслідування, наказ командира військової частини № 352 від 05.06.23 р. в частині службового розслідування та притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 , отже, на думку апелянта, суд вийшов за межі позовних вимог.

Апелянт також зазначає, що ним відібрані пояснення від членів внутрішньо-перевірочної комісії військової частини НОМЕР_1 , Інструктора військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_3 , фельдшера медичного пункту військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 , діловода служби ракетно-артилерійського озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_5 .

В своїх поясненнях вказані особи підтвердили, зокрема, проведення інвентаризації в присутності та за участю матеріально-відповідальних осіб медичної служби ВЧ НОМЕР_1 станом на 01.05.2023 року, зокрема, відповідача; ознайомлення останнього з результатами інвентаризації та підтвердження цими особами нестачі. Також, що в ході проведення інвентаризації жодних зауважень, щодо роботи комісії не поступало. Будь які роздавальні відомості, або будь які інші документи, які би підтверджували відсутність нестачі, під час проведення інвентаризації від ОСОБА_6 не поступало.

Тобто, матеріалами справи та поясненнями членів комісії не підтверджується факт надання відповідачем комісії, яка проводила інвентаризацію, будь яких документів, що підтверджують відсутність нестачі. Апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт надання документів, що підтверджують відсутність нестачі.

Крім того, апелянт вказав, що судом невзято до уваги, що в даному висновку зазначені всі три складові, передбачені ч. 2 ст.8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», а саме: причина завдання шкоди - неналежне виконанні обов`язків військової служби та службових обов`язків позивачем; розмір шкоди (нестача) на загальну суму 1 026 915,48 грн; винна особа - позивач.

Також, суд застосував Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, яке втратило чинність 31.10.2019, а спірні правовідносини виникли з 01.03.2022 по 06.05.2023.

Від відповідача надійшов відзив в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В обґрунтування зазначено, зокрема, що рапорт з поясненнями відповідача залишився без відповіді. У Акті зазначено, що до пояснень відповідача додано роздавальні відомості на 40 аркушах. Зазначені облікові документи не були взяті до уваги і ним не було надано жодної оцінки ні під час позапланової інвентаризації, ні під час так званого службового розслідування.

До того ж відповідно до п. 14 Положення інвентаризація військового майна проводиться у присутності і за обов`язковою участю матеріально відповідальних осіб. У порушення п. 14 Положення, ОСОБА_7 не був ознайомлений з ним, про що свідчить відсутність його підпису в порядку ознайомлення.

При цьому, відповідно до Наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 30.11.2022 за № 41: за облік та зберігання лікарських препаратів (медикаментів), лікарських засобів (витратних матеріалів) інструментарію в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 , призначено відповідальним фельдшера медичного пункту частини молодшого сержанта ОСОБА_8 ; за облік та зберігання медичного майна в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 призначено відповідальним фельдшера медичного пункту частини старшину ОСОБА_9 ; за зберігання та облік наркотичних речовин та прекурсорів в медичному пункті військової частини НОМЕР_1 призначено відповідальним начальника медичної служби - начальника медичного пункту частині старшого лейтенанта ОСОБА_6 . Щодо зберігання та обліку цього майна жодних недоліків виявлено не було.

Службове розслідування було завершено 03.06.2023 року, про що було складено відповідний Акт позапланової інвентаризації по медичної служби військової частини НОМЕР_1 , тобто після звільнення відповідача. ОСОБА_10 не був повідомлений про проведення службового розслідування відносно нього, а відтак він був позбавлений усіх перерахованих п. 3 р. IV Порядку прав.

Крім того, крім численних порушень допущених апелянтом при проведенні службового розслідування, докладно викладених у матеріалах справи, акт службового розслідування від 03.06.2023 р. не може бути визнаним належним доказом внаслідок порушення також і порядку та процедури його складання.

Згідно п.6. ст. 8. Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі за результатами проведення службового розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Водночас, така довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби - не додана до акта (висновку), складеного за результатами розслідування. Таким чином, акт службового розслідування і з цієї причини є незаконним та не може бути підставою для визначення так званої нестачі медичного майна.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 30.11.2022 № 413, відповідальними за медичне майно, яке є предметом позову, призначені інші особи. Наказ про покладання позивачем матеріальної відповідальності на відповідача відсутній, отже, згідно п.2 Інструкції з обліку військового майна, відсутня і обов`язкова умова спору - матеріальна відповідальність відповідача. Позивач з моменту створення батальйону, в 2018 році та початку повномасштабного вторгнення рф не призначив відповідальних за облік медичного майна осіб відповідно до наведених наказів, отже позивачем неспростовані факти щодо відсутності нестачі та відсутності протиправних дій відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 10 від 01.02.2022 відповідача призначено на посаду Начальника медичної служби-начальника медичного пункту та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і вважався таким, що з 1 березня 2022 року справи та посаду прийняв.

Згідно акту приймання та здавання справ і посади начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 04.05.2023 року, підписаного відповідачем, встановлено, що в результаті інвентаризації, проведеної під час прийому-передачі посади, виявлена нестача медикаментів та медичного майна на загальну суму 880 715,88 гривень.

Згідно Акту позапланової інвентаризації по медичній службі військової частини НОМЕР_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 04.05.2023, в результаті проведення позапланової інвентаризації лікарських препаратів (медикаментів), лікарських засобів (витратних матеріалів) та інструментарію, медичного майна, в медичній службі військової частини НОМЕР_1 , виявлена нестача матеріальних засобів, на загальну суму - 880715,88 грн., а саме:

- нестача лікарських препаратів (медикаментів), лікарських засобів (витратних матеріалів) та інструментарію у медичному пункті медичної служби військової частини НОМЕР_1 :

- медичного майна військової частини НОМЕР_1 .

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 230 від 04.05.2023 за фактом нестачі медикаментів та медичного майна в медичній службі військової частини НОМЕР_1 було проведено службове розслідування.

Згідно п. 5 Акту службового розслідування, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 03.06.2023 року встановлено, що Начальник медичної служби - начальник медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант ОСОБА_11 порушив норми діючого законодавства, а саме:

- пункту 3.2.17 Наказу №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України від 16.07.1997 року, відповідно до якого Начальник медичної служби-начальник медичного пункту командного пункту медичної служби повинен:

організовувати медичний облік та своєчасно подавати встановлену звітність; своєчасно подавати заявки на медичне майно та забезпечувати ним підрозділи частини;

здійснювати контроль за раціональними витратами та строками придатності медичного майна у підрозділах та медичному пункті, а також за роботою аптеки частини, не допускати використання медичного майна не за призначенням;

не менше одного разу на квартал проводити перевірку наявності, правильності зберігання, витрат та обліку отруйних та наркотичних речовин і медичного майна;

- пункту 3.1.9. Наказу №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України від 16.07.1997 року відповідно до якого Начальник медичної служби-начальник медичного пункту командного пункту медичної служби повинен:

знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності;

своєчасно робити розрахунки, витребовувати та одержувати необхідні військовій частині (з`єднанню) за табелями і нормами матеріальні засоби та кошти і організувати безперервне забезпечення ними підрозділів (частин) по підпорядкованих службах (службі);

організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів;

здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

За результатами службового розслідування позивач дійшов до висновку, що старшим лейтенантом ОСОБА_1 було порушено вимоги Наказу №300 МОУ та передбачені абзацами 1,2,3, статті 11,статтями 12 та 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 2,6 статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які покладають на кожного військовослужбовця свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та не допускати негідних вчинків.

На підставі Методики визначення залишкової вартості майна Збройних Сил України та інших військових формувань, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 травня 1998 р. № 759 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2015 р. № 1 158) згідно відомості, виданої на підставі акту позапланової інвентаризації по медичній службі військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2023 року, та запису в журналі реєстрації відомостей про залишкову вартість втраченого військового майна в/ч НОМЕР_2 за 2023 рік №124/В від 22.05.2023 року, № 124/В щодо визначення залишкової вартості мана, станом на 04.05.2023 року затверджена командиром військової частини НОМЕР_2 залишкова вартість майна склала 1 026 915,48 (один мільйон двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень сорок вісім копійок).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 352 від 05.06.2023 року про результати службового розслідування службовим розслідуванням встановлено, що безвідповідальне ставлення до виконання обов`язків військової служби та службових обов`язків начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_12 призвело до нестачі, згідно відомості № 124/В щодо визначення залишкової вартості військового майна від 04.05.2023 року, на загальну суму 1 026 915,48 гривень.

Враховуючи наведені обставини, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За п. 5, 6 Положення № 1115/2009, громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі Статут ВС ЗСУ).

У відповідності до статті 11 Загальних положень Статуту ВС ЗСУ, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту ВС ЗСУ).

Додатково до положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300 (далі Положення №300).

Пунктом 2.3 Положення №300 визначено, що командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Згідно з п.п.3.1.7 Положення №300 у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.

При цьому, Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України (яка була затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (далі за текстом - Інструкція №440) визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.

За визначенням пункту 2 Інструкції №440 матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Отже, приписами Інструкції №440 укладення договору про матеріальну відповідальність працівника передбачено виключно у порядку трудового законодавства, що є явно та очевидно незастосовним відносно військовослужбовця, який повинен забезпечувати збереження ввіреного майна у силу статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Так, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/22 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому був продовжений.

Починаючи з 24 лютого 2022 року, вся країна мужньо бореться за виживання, надаючи реальний опір агресору. У таких умовах особлива відповідальність покладається на військових, оскільки відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» саме вони несуть державну службу особливого характеру, що полягає у здійсненні професійної оборони держави, її незалежності та територіальної цілісності.

Законодавець посилив відповідальність військовослужбовців, оскільки саме від виконання їх обов`язків наразі залежить майбутнє держави, її територіальна цілісність та незалежність. Отже, застосування негативних наслідків для військових, враховуючи перебування країни у воєнному стані, пов`язане, насамперед, із захистом країни.

Стаття 26 Статуту ВС ЗСУ передбачає, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року №1075-XIV військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно зі ст.7 Закону №1075-XIV особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 3 жовтня 2019 року №160-IX «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»

З 31.10.2019 підстави і порядок притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності регламентовані приписами Закону України від 03.10.2019 №160-ІХ «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

За п. 1- 2 «Прикінцеві положення» Закону, Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Визнати такою, що втратила чинність, Постанову Верховної Ради України "Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі" .

Тобто, посилання суду першої інстанції на Постанову Верховної Ради України "Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі" є помилковим.

Отже, Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (далі - Закон № 1417) визначає підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків.

Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (ст. 2 Закону).

Згідно з пунктами 4-5 частини 1 статті 1 Закону № 1417 матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частинами 1-2 статті 3 вказаного закону визначено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Отже, частина 2 статті визначає перелік умов необхідність яких є обов`язковою для притягнення до матеріальної відповідальності особу.

Стаття 5 Закону визначає порядок обмеженої матеріальна відповідальність- як виду матеріальної відповідальності

Так за частино 1 статті 5 Закону, Особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

Таким чином, враховуючи, що Законом України Про Державний бюджет України на 2023 рік встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень, максимальний розмір обмеженої матеріальної відповідальності, який відповідач міг би застосувати до позивача (у випадку правомірності спірного наказу) складав 40260 гривень (2684 гривень*15).

Стаття 6 Закону визначає порядок повної та підвищеної матеріальна відповідальність.

Так, частиною 1 вказаної статті встановлено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Судом встановлено, що акті службового розслідування та спірному наказі не визначено до якого саме виду матеріальної відповідальності притягується позивач (обмеженого чи повного).

За статтю 7 Закону, розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.

Стаття 9 Закону № 1417 визначає обставини, що виключають матеріальну відповідальність.

Так, завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок: 1) дії непереборної сили; 2) необхідної оборони; 3) крайньої необхідності; 4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження; 5) виправданого службового ризику; 6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус; 7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

Стаття 8 Закону визначає порядок проведення службового розслідування.

Так, Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

Відповідно до абзацу 4 пункту 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

За п.9 розділу І Порядку, службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

Пунктом 9 розділу ІІІ Порядку № 608 встановлено, що посадові (службові) особи Збройних Сил України зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Повноваження осіб під час службового розслідування встановлені розділом ІV Порядку №608.

Зокрема, відповідно до пункту 1 цього розділу, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Приписами пункту 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акту та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

У відповідності до вимог п.1-3 розділу VIII Порядку № 608, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Колегія суддів зазначає, що притягнення винної особи до матеріальної відповідальності і передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур. Зокрема, питання про наявність підстав для притягнення до матеріальної відповідальності з`ясовується під час службового розслідування.

Таким чином, за вимогами вищезазначених норм, при проведенні службового розслідування посадові особи повинні дотримуватися вимог законодавства, а висновки службового розслідування мають ґрунтуватись на фактичних обставинах, підтверджуватись належними доказами та не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Суд зазначає, що висновок службового розслідування лише фіксує певні обставини та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Висновок службового розслідування, не породжує певних правових наслідків, його результати не мають обов`язкового характеру для позивача, а є лише передумовою для прийняття уповноваженим суб`єктом відповідного рішення. Висновок службового розслідування не є документом, який містить норми права загальної або індивідуальної дії. Він не може створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне законодавство та не має обов`язкового характеру для суб`єкта по відношенню, до якого він винесений.

Колегія суддів зазначає, що відповідне службове розслідування повинно бути здатним призвести до встановлення фактів справи. Отже, розслідування повинно бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно з`ясовувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні або необґрунтовані висновки. Вони повинні вживати всіх розумних і доступних заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події. Будь-який недолік розслідування, що перешкоджає встановленню причин порушення, є загрозою недотримання цього стандарту.

Оцінюючи обґрунтованість вищеозначеного висновку, суд виходить із того, що відповідні висновки щодо матеріальної відповідальності особи її обсяг має прийматися на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, які були досліджені під час перевірки і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

При цьому, належність доказу означає встановлення інформації (фактичних даних), які визначають предмет доказування. Зміст фактичних даних повинен відповідати їх формі, а саме документально підтверджувати певні обставини, на які посилається сторона, тобто мати ознаку допустимості, що виключає суперечливість поєднання змісту та форми доказу. Останній критерій є обов`язковою ознакою для правової придатності доказу та його достовірності, що, в свою чергу, визначає якісну оцінку вже наявного доказу як належного та допустимого, тобто дозволяє перевірити його правдоподібність та відповідність реальній дійсності у співвідношенні з іншими засобами доказування.

Суб`єкт владних повноважень, в свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення та дії належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування, актами, довідками тощо. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

За обставин даної справи позивач під час службового розслідування виявив нестачу майна, переданого відповідачеві, на суму 1026915,48 грн., за яку відповідач ніс відповідальність, як начальник медичної служби начальник медичного пункту.

Згідно Акту позапланової інвентаризації по медичній службі військової частини НОМЕР_1 , затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 04.05.2023, в результаті проведення позапланової інвентаризації лікарських препаратів (медикаментів), лікарських засобів (витратних матеріалів) та інструментарію, медичного майна, в медичній службі військової частини НОМЕР_1 , виявлена нестача матеріальних засобів, на загальну суму - 880715,88 грн., а саме: нестача лікарських препаратів (медикаментів), лікарських засобів (витратних матеріалів) та інструментарію у медичному пункті медичної служби військової частини НОМЕР_1 : медичного майна військової частини НОМЕР_1 .

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Комісія військової частини НОМЕР_1 провела огляд, оцінку, документальну перевірку майна за Актом приймання-передачі товару від ХХХХ без зазначення ціни, та встановила ціни на отримане майно. Позивач зазначив, що справедлива вартість медичного майна визначена відповідно до вартості аналогічних зразків (відповідного майна) (виробник, розмір, склад, упаковка) знайдених у відкритих джерелах інформації - медичних інформаційних системах.

Згідно довідки «Про наявність на обліку військового майна у В/Ч НОМЕР_2 » наданою начальником фінансово економічної служби головним бухгалтером військової частини НОМЕР_2 №1858/ФЕС від 03.05.2024 року (Додаток 21 до пояснень), про наявність на обліку військового майна у військовій частині НОМЕР_2 військове медичне майно, отримане військовою частиною НОМЕР_1 , по накладних, акту приймання-передачі від 19.09.20222 року від БО «БФ «Згуртовані», акту приймання-передачі від 16.04.2022 року № 20220416/103-1 від БО «БФ» ТАПС», накладної від 28.02.2022 року № 58 від А5617, накладної від 17.05.2022 року № 88 від А1382, накладної від 14.03.2022 року № 18 від А5617, накладної на видачу від 14.06.2022 року № 1214- 22/1014 від А7036, накладної на видачу від 14.07.2022 року б/н від А7036 та яке вказане в рапорті №964 від 04.05.2023 року, було поставлено на облік за поданням військовослужбовців медичної служби військової частини НОМЕР_1 , в період з 22.02.2022 року по 05.05.20223 року у військові1 частині НОМЕР_2 та обліковується за підпорядкованою військовою частиною НОМЕР_1 .

Згідно довідки «Про наявність на обліку військового майна у В/Ч НОМЕР_2 », наданою начальником фінансово економічної служби головним бухгалтером військової частини НОМЕР_2 № 1874/ФЕС від 07.05.2024 (Додаток 22 до пояснень), про наявність на обліку військового майна у військовій частині НОМЕР_2 військове медичне майно, отримане військовою частиною НОМЕР_1 , по акту приймання-передачі по замовленню 309 від 23.04.2022 від БО «Разом для України», акту приймання-передачі б/н від 07.06.2022 від КНП «НЦПМСД» НМР, було поставлено на облік за поданням військовослужбовців медичної служби військової частини НОМЕР_1 , в період з 22.02.2022 по 05.05.20223 у військовій частині НОМЕР_2 та обліковується за підпорядкованою військовою частиною НОМЕР_1 .

Згідно матеріалів справи, до колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_12 призначались службові розслідування, службові перевірки, та у зв`язку з чим його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме на підставі листа командира військової частини НОМЕР_2 від 18.06.2022 № 399 наказом командира військової частини НОМЕР_1 з АГД №28 від 19.06.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 було призначене службове розслідування, що до замовлення медичного спорядження та ліків старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_13 .

За результатами розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 127 від 16.07.2022 командир військової частини НОМЕР_1 зобов`язав начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 провести інвентаризацію медикаментів отриманих від волонтерських організацій та налагодити ведення облікової документації.

Згідно Розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 № 82/75 від 20.02.2023 було зазначено, що в результаті перевірки облікової та плануючої документації з основної діяльності, книг обліку з надання благодійної допомоги, у лютому 2023 року, по службам військової частини НОМЕР_1 у медичній службі (відповідальна особа начальник медичної служби начальник медичного пункту ОСОБА_14 ) були виявлені ряд недоліків, а саме: Книга реєстрації та руху облікових документів встановленим порядком не ведеться; Журнал результатів звірки обліку військового майна не заведений; - До книги обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) вносяться записи олівцем; Книга обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) заведена та ведеться неправильно; Книга обліку щоденної витрати медичного (ветеринарного) майна незаведена; Книга обліку майна, яке надійшло від благодійних установ відсутня. Медичне майно та медикаменти, отримані, як благодійна допомога, на основному та бухгалтерському обліку не стоять, в книги обліку не занесені.

Відповідно до вимог наказу міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», щоквартальні перевірки наявності, правильності зберігання, витрат та обліку отруйних та наркотичних речовин і медичного майна відповідальною посадовою особою, начальником медичної служби начальником медичного пункту старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_15 не проводяться (акти перевірок відсутні). Також було зазначено, що вищезазначений стан справ з обліку у медичній службі військової частини НОМЕР_1 може призвести до втрат та крадіжок медикаментів та майна медичної служби у військовій частині НОМЕР_1 .

З метою виправлення даної ситуації згідно п.11 цього розпорядження було надано час для усунення вищезазначених недоліків в термін до 26.02.2023 року. Слід зазначити, що у визначений Розпорядженням №82/75 термін недоліки обліку старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_15 усунені не були.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з АГД) № 190 від 20.04.2023 року було призначено службове розслідування щодо порушення військової дисципліни старшим лейтенантом медичної служби ОСОБА_15 (не виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з АГД) №170від 11.04.2023 року), про подання рапортів про заплановані та виконані заходи по усуненню недоліків, які були виявлені під час проведення позапланової інвентаризації медичного майна та медикаментів у військовій частині НОМЕР_1 ), службове розслідування було проведене, та 25.04.2023 року командиром військової частини НОМЕР_1 було затверджено акт службового розслідування.

За результатами розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №115 від 25.04.2023 за порушення військової дисципліни та ст. 11,16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ України та ст.4 Дисциплінарного статуту ЗСУ начальника медичної служби начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_16 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності була об`явлена «СУВОРА ДОГАНА».

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №126 від 06.05.2023 про виключення зі списків особового складу було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_16 , при цьому йому було запропоновано ознайомитися з записами у його службових картках (продивитися стягнення які були накладені за час проходженні військової служби):

1. Сувора догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №209 від 06.10.2022 р.;

2. Сувора догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №12 від 12.01.2023 р.;

3. Сувора догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №58 від 27.02.2023 р.;

4. Догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №58 від 27.02.2023 року;

5. Догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №58 від 27.02.2023 року;

6. Сувора догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №115 від 25.04.2023 р.;

7. Сувора догана наказ командира в/ч НОМЕР_1 №58 від 25.04.2023 р.;

8. Попередження про неповну службову відповідність наказ командира в/ч НОМЕР_1 №115 від 25.04.2023.

Докази ознайомлення з службовими картками відсутні, про що ВЧ НОМЕР_1 було складено Акт про відмову від ознайомлення з службовими картками від 06.05.2023.

Так, відповідно до п.10.3.10. наказу МОУ від 16.07.97 №300 Положення Про військове (корабельне) господарство ЗСУ результати інвентаризації оформлюються актом у визначеній формі. Акт підписується головою і членами внутрішньої перевірочної комісії, а також, у порядку ознайомлення, начальниками служб, які перевіряються і разом з відомостями наявності та якісного стану матеріальних засобів подаються на затвердження командиру військової частини (з`єднання).

Акт позапланової інвентаризації по медичній службі військової частини від 04.05.2023 р. НОМЕР_1 не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, наказу МОУ від 16.07.1997р. №300 Положення Про військове (корабельне) господарство ЗСУ. Наданий до суду акт не підписаний відповідачем - начальником медичної служби начальником медичного пункту в/ч НОМЕР_1 .

Так, за результатами проведення інвентаризації і виявлення нестачі в розмірі 880715,88 грн відповідачем був поданий рапорт вх.№ 964 від 04.05.2023 з поясненнями причин нестачі та запереченням завдання шкоди. Рапорт з поясненнями відповідача залишився без відповіді.

Після звільнення відповідача наказом командира в/ч НОМЕР_1 №230 від 04.05.2023 було призначене службове розслідування.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 352 від 05.06.23 про результати службового розслідування, прийнято рішення про притягнення відповідача до матеріальної відповідальності.

Інвентаризація проведена з порушенням Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах (Постанова Кабінету Міністрів України від 3 травня 2000 р. №748), яка вимагає при проведенні інвентаризації проводити звіряння фактичної наявності матеріальних засобів з даними всіх облікових документів, а не тільки з даними книг обліку, як зробила комісія. Інші документи були проігноровані комісією, що дозволило їй зробити хибний висновок щодо наявності нестачі.

Позивачем не було надано належної оцінки поданого позивачем рапорту від 04.05.2023 року за №964, з поясненнями причин нестачі, у якому зокрема зазначалось: при підведенні підсумків обліку медичного майна при передачі посади начальника медичної служби - начальника медичного пункту комісією зафіксована нестача майна на суму 880715,84 гривень.

Облікові документи, що зазначені в рапорті вх. № 964 від 04.05.2023 р. та які спростовували нестачу, надавались комісії під час проведення позапланової інвентаризації. Про це свідчать дані акту службового розслідування доданого до позовної заяви. У акті зазначено, що до пояснень відповідача додано роздавальні відомості на 40 аркушах. Зазначені облікові документи не були взяті до уваги і ним не було надано жодної оцінки ні під час позапланової інвентаризації, ні під час так званого службового розслідування.

Також, позивач не врахував ті обставини, що відповідач приступив до виконання своїх обов`язків з 01.03.2022.

При цьому, акт прийому-передачі майна відповідач не підписував та в матеріалах справи цей акт відсутній.

Також, суд зазначає, що при проведенні інвентаризації та службового розслідування не були взяті до уваги облікові документи, що свідчать про відсутність нестачі та відсутність підстав до матеріальної відповідальності відповідача стосовно цієї позиції.

Акт встановлення ціни не містить всіх необхідних реквізитів, а саме дати, що унеможливлює закріплення майна та надання йому статусу військового майна, та відповідно унеможливлює поняття нестачі військового майна стосовно цієї позиції.

З огляду на встановлені судом першої інстанції порушення з боку позивача, які позивачем не спростовані, колегія суддів погоджується з тим, що службове розслідування проведено поверхнево, без належного, повного та всебічного дослідження всіх обставин.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідач не дослідив та не взяв до уваги всі обставини справи, що мають суттєве значення, зокрема, пояснення відповідача, у тому числі рапорт від 04.05.2023 за вх№964 про наявність відповідної нестачі, додатки які надавались відповідачем, та дійшов передчасного висновку про порушення відповідачем положень чинного законодавства. Результатами службового розслідування не у повному обсязі було підтверджено, що відповідач під час проходження військової служби взяв на себе матеріальну відповідальність за матеріальні цінності, що передані йому з прийняттям посади, акт складений не був, до матеріалів справи не надавався.

Отже, вказаним службовим розслідуванням не доведено порушення позивачем вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків.

Щодо посилання апелянта на відсутність на рішення суду, яким скасовано акт позапланової інвентаризації, акт службового розслідування, наказ командира військової частини № 352 від 05.06.23 р. в частині службового розслідування та притягнення до матеріальної відповідальності ОСОБА_1 , та на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки предметом спору в справі було стягнення коштів з відповідача, колегія суддів зазначає, що акт у розумінні законодавства та сталої судової практики не може бути предметом судового оскарження, а вищевказаний наказ не звільняє позивача від обов`язку доказування обставин заподіяння відповідачем матеріальної шкоди та її розмір.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Проте, як зазначалось, суд застосував Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 №243/95-ВР, яке втратило чинність 31.10.2019, тобто, було нечинним на час виникнення спірних правовідносин, що не вплинуло на вірне прийняття рішення по суті, проте є підставою для зміни рішення, оскільки застосуванню підлягало вказане Положення в редакції станом на 23.05.2021.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно частини 4 статті 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції правильно дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволені позову, однак судом першої інстанції застосовано норму матеріального права, що втратила чинність, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року в адміністративній справі №160/27302/23 - змінити в мотивувальній частині щодо визначення норм матеріального права які застосовуються для відмови у задоволені позову, - виклавши її в редакції даної постанови.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 травня 2024 року в адміністративній справі №160/27302/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко