Справа № 160/30900/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/30900/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року (суддя О.С. Рябчук) у справі № 160/30900/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 14.10.2024 № 58, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивачки від 07.10.2024 р. про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання з 01.09.1978 р. по 05.07.1979 р., періоди роботи з 10.08.1979 р. по 01.11.1979 р., з 08.12.1979 р. по 15.04.1980 р., з 26.07.1980 р. по 05.10.1986 р., з 26.02.1988 р. по 26.10.1988 р., з 12.11.1989 р. по 27.06.1994 р., період отримання допомоги по безробіттю з 06.11.1994 р. по 05.05.1995 р. та періоди догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку з 06.10.1986 р. по 25.02.1988 р. та з 27.10.1988 р. по 11.11.1989 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що маючи необхідний страховий стаж позивачка звернулась з необхідним пакетом документів та заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про призначення пенсії за віком. Проте після розгляду заяви пенсійним органом було відмовлено у призначенні пенсії за віком через певні недоліки в оформленні трудової книжки та інших підтверджуючих документів. Позивачка наголошує, що відповідальність за заповнення та ведення трудових книжок несе роботодавець та наслідком його дій не може бути позбавлення права позивачки на пенсійне забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.10.2024р. № 58 про відмову у призначенні пенсії позивачці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву позивачки від 07.10.2024 року з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд встановив, що ОСОБА_2 є однією особою.

Відтак, суд вважав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області протиправно не було надано оцінку спірним періодам роботи позивачки та не було враховано всі періоди роботи за трудовою книжкою від 25.07.1979 НОМЕР_1 через відсутнє документальне підтвердження зміни прізвища позивачки.

Також, суд звернув увагу, що час догляду непрацюючої матері за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Таким чином, суд вказав, що відмова в зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду, у якому вона здійснювала догляд за дитиною, є протиправною.

Крім того, суд дослідив, що трудова книжка позивачки містить запис про проходження нею навчання (запис № 1) і на підтвердження цього факту нею було надано свідоцтво № НОМЕР_2 про її навчання у Кіровоградському кооперативному професійно технічному училищі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 14.10.2024р. № 58 є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги слід задовольнити частково.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, пенсійний орган вказує, що на дату звернення за призначенням пенсії позивачка не набула необхідного страхового стажу. Вважає, що для зарахування періодів роботи позивачки за записами трудової книжки та періоду навчання позивачці треба надати уточнюючі довідки. Для зарахування періодів догляду за дітьми позивачці необхідно надати паспорти дітей. Відтак, скаржник вказує, що спірне рішення про відмову у призначенні пенсії є правомірним.

Позивачка подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 07.10.2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком.

Заяву від 07.10.2024 року було направлено для розгляду за принципом екстериторіальності та 14.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 58, що вмотивоване наступним:

«Страховий стаж особи становить 5 років 9 місяців 20 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

-роботи за записами трудової книжки від 25.07.1979 НОМЕР_1 , оскільки відсутній документ про зміну прізвища « ОСОБА_3 » - « ОСОБА_4 »;

-навчання за свідоцтвом від 05.07.1979 № НОМЕР_3 , оскільки відсутня дата початку та дата закінчення навчання;

-догляду за дітьми (20.12.1982, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до досягнення ними трирічного віку, оскільки в свідоцтвах про народження дітей відсутні відмітки про видачу паспортів.

Для зарахування періодів роботи за записами трудової книжки необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких працювала заявниця, на підставі первинних документів за час виконання роботи або надати документ про зміну прізвища.

Для зарахування періоду навчання необхідно надати довідку з навчального закладу з інформацією про період навчання, присвоєння кваліфікації та форму навчання.

Для зарахування періодів догляду за дітьми до досягненнями ними трирічного віку необхідно надати паспорти дітей.

Періоди роботи з 2000 по 2002 роки зараховано за індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ОК-5.

Не працює.

Відмовити в призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки заявниця не набула необхідного страхового стажу.»

Не погоджуючись зі спірним рішенням пенсійного органу, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області було прийнято спірне рішення про відмову у призначенні позивачці пенсії від 14.10.2024 року № 58.

Спірним рішенням до страхового стажу позивачки не зараховано періоди:

-роботи за записами трудової книжки від 25.07.1979 НОМЕР_1 , оскільки відсутній документ про зміну прізвища « ОСОБА_3 » - « ОСОБА_4 »;

-навчання за свідоцтвом від 05.07.1979 № НОМЕР_3 , оскільки відсутня дата початку та дата закінчення навчання;

-догляду за дітьми (20.12.1982, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до досягнення ними трирічного віку, оскільки в свідоцтвах про народження дітей відсутні відмітки про видачу паспортів.

Колегія суддів звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Також, апеляційний суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Апеляційний суд вважає, що визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Колегія суддів зазначає, що трудова книжка від 25.07.1979 НОМЕР_1 містить відомості про зміну прізвищ позивачки.

Разом з тим, зі змісту матеріалів справи, зокрема свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_4 , свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_5 , свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_5 це одна й та сама особа.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав, що пенсійним органом протиправно не враховано всі періоди роботи позивачки за трудовою книжкою від 25.07.1979 НОМЕР_1 .

Також, апеляційний суд зазначає, що матеріали справи містять:

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 від 30.12.1982р., згідно якого позивачка є матір`ю ОСОБА_6 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 24.06.1985р., згідно якого позивачка є матір`ю ОСОБА_7 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 10.08.1987р., згідно якого позивачка є матір`ю ОСОБА_8 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Трудова книжка НОМЕР_1 позивачки містить запис про її звільнення для догляду за дитиною до досягнення 3-річного віку.

Апеляційний суд звертає увагу, що згідно приписів ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Відповідно до пункту 11 Порядку №637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, і те, що до досягнення дитиною 12-річного віку один з батьків не працював, є: виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією; інформація із системи персоніфікованого обліку.

Отже, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть). Вимоги про обов`язкову наявність у свідоцтві про народження дитини відмітки про одержання паспорта чинним законодавством не передбачені.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду догляду позивачки за дітьми (20.12.1982, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) до досягнення ними трирічного віку через те, що у свідоцтвах про народження дітей відсутні відмітки про видачу паспортів, є протиправною.

Згідно приписів п. «д» ч.3 ст.56 Закону №1788-ХІІ до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до положень п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Апеляційний суд встановив, що трудова книжка позивачки НОМЕР_1 містить запис про проходження нею навчання, а також позивачкою надано пенсійному органу свідоцтво № 001885 про навчання позивачки у Кіровоградському кооперативному професійно технічному училищі, згідно якого строк навчання позивачки склав 1 рік.

Натомість, як правильно звернув увагу суд першої інстанції, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне виконання роботодавцем своїх обов`язків щодо вказання в трудовій книжці періоду навчання позивачки, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів стажу роботи), тому зазначені дії не можна правомірними. Аргументи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Підсумовуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування спірного рішення пенсійного органу від 14.10.2024 року № 58.

Зворотні аргументи скаржника про правомірність спірного рішення від 14.10.2024 року № 58 свого підтвердження не знайшли.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі № 160/30900/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.03.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк