Справа № 520/4277/24
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 р.Справа № 520/4277/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

представника позивача - Гура О.В.,

представника відповідача - Гуда К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління ДПС у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.12.24 по справі № 520/4277/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ»

до Головного управління ДПС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просило:

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року позов задоволено частково.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2 024 871,50 грн., в тому числі податку на прибуток на суму 1884450,00 грн. та штрафних санкцій на суму 140421,50 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 32818,75 грн., в тому числі податку на додану вартість на суму 26255,00 грн. та штрафних санкцій на суму 6563,75 грн.

Скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині застосування штрафних санкцій на суму 1977,64 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП:43983495, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ» (Чернівецька область, місто Чернівці, вул. Комунальників, будинок 3, офіс 34-2, 58023, ) сплачений судовий збір в сумі 15820 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять) грн. 69 коп.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Також, Головне управління ДПС у Харківській області, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, у якій просить останнє скасувати та прийняти нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив апеляційну скаргу ТОВ «АСТАР ОІЛ» залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 в частині відмови у позові залишити без змін.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.11.2024 в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДПС у Харківській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку TOB «АСТАР ОІЛ», за результатами якої було складено акт перевірки від 30.11.2023 № 37482/20-40-07-02-05/39647230.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення:

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 п. 138.3 ст. 138 розділу III Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на прибуток всього в сумі 2 802 635 грн.;

- п. 44.1, п. 44.6 ст. 44, п.188.1 ст.188, п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану всього в сумі 105 459 грн.;

-п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187 Кодексу в результаті чого завищено суму податкових зобов`язань по нереальним операціям з реалізації товарів контрагентам-покупцям в сумі 1 169 222 грн.;

- п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188 Кодексу в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань при реалізації товарів іншим особам в сумі 1 169 222 грн.;

- п.201.1, п.201.10 ст.201 Кодексу, TOB «АСТАР ОІЛ» не складало та не реєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму обсягу товарів, які використано в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, та в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів, та в разі здійснення постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 цього Кодексу, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг;

- п. 63.3 ст. 63 Кодексу та до п. 8.4 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 із змінами та доповненнями в частині не подання до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП;

- ст. 44, п 121.1 ст. 121 Кодексу, в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю;

- пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового Кодексу України № 2755-VІ від 02.12.2010 та Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року N 4, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 січня 2015 р. за № 111/26556, податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку за ф. 1- ДФ надано з недостовірними відомостями, а саме: у податковому розрахунку за 2 квартал 2020 року невірно відображено ідентифікаційний код фізичній особі-підприємця - 331403385 (ознака доходу « 157).

На підставі акту перевірки від 30.11.2023 № 37482/20-40-07-02-05/39647230 були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- №2, яким ТОВ «АСТАР ОІЛ» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств у розмірі 3012945,50 грн., у зв`язку з порушенням п.44.1, п.44.6 ст. 44; п.п. ст.134.1.1 п.134.1 ст. 134; п.138.3 ст.138 Податкового кодексу України;

- №2, яким ТОВ «АСТАР ОІЛ» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 131823,75 грн., у зв`язку з порушенням п.44.1, п.44.6 ст. 44; п.п. ст.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України.

- №2, яким до ТОВ «АСТАР ОІЛ» на підставі п.п.54.3.3 ст.54, п.п.120-1.2 ст.120-1 ПКУ застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість в сумі 6983,79 грн., у зв`язку з порушенням п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України;

- №2, яким до ТОВ «АСТАР ОІЛ» на підставі п.п.54.3.3 ст.54, п.п.117.1 ст.117 ПКУ застосовано штрафні санкції в сумі 1020 грн., у зв`язку з порушенням п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну України від 09.12.11 №1588;

- №2, яким до ТОВ «АСТАР ОІЛ» на підставі п.п.54.3.3 ст.54, п.п.121.1 ст.121 ПКУ застосовано штрафні санкції в сумі 1020 грн., у зв`язку з порушенням п.44.5 ст.44, п.121.1 ст.121 Податкового кодексу України.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з часткової обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Стосовно скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2 024 871,50 грн., в тому числі податку на прибуток на суму 1884450,00 грн. та штрафних санкцій на суму 140421,50 грн., скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 32818,75 грн., в тому числі податку на додану вартість на суму 26255,00 грн. та штрафних санкцій на суму 6563,75 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 Податкового кодексу України від 02.12.2010, №2755-VI, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до п. 44.2. ст. 44 Податкового кодексу України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Платники податку, які відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

За приписами п. п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до ст.138 ПК України розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Амортизація не нараховується за період невикористання (експлуатації) основних засобів у господарській діяльності у зв`язку з їх консервацією.

Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань.

До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.

Згідно з пунктом 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п.5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Національному положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до п.7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. Дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо). Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів. До складу інших операційних доходів включаються суми інших доходів від операційної діяльності підприємства, крім чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), зокрема: дохід від операційної оренди активів; дохід від операційних курсових різниць; відшкодування раніше списаних активів; дохід від роялті, відсотків, отриманих на залишки коштів на поточних рахунках в банках, дохід від реалізації оборотних активів (крім фінансових інвестицій), необоротних активів, утримуваних для продажу, та групи вибуття тощо. До складу фінансових доходів включаються дивіденди, відсотки та інші доходи, отримані від фінансових інвестицій (крім доходів, які обліковуються за методом участі в капіталі). До складу інших доходів, зокрема, включаються дохід від реалізації фінансових інвестицій; дохід від неопераційних курсових різниць та інші доходи, які виникають у процесі господарської діяльності, але не пов`язані з операційною діяльністю підприємства.

Судом встановлено, що контролюючий орган під час проведення перевірки прийшов до висновку про порушення пп.134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Кодексу, п.5, п. 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 встановлено заниження показника по рядку 2120 Фінансового звіту «Інші операційні доходи», на загальну суму 10 446 244 грн.

Як зазначає відповідач, при проведенні дослідження та аналізу додатково наданих документів, на підставі яких здійснено відображення операцій у бухгалтерському обліку, встановлено, що видаткові накладні не містять необхідні реквізити, а саме: посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Колегія суддів зазначає, що податковим органом не надано доказів проведення зустрічних звірок контрагентів позивача на предмет дослідження вказаних господарських операцій.

Судом встановлено, що Головне управління ДПС у Харківській області зазначило перелік первинних документів, до яких мало зауваження, в акті перевірки від 30.11.2023 № 37482/20-40-07-02-05/39647230 (а.с. 16-18 т.1), проте, позивачем надано копії вищевказаних видаткових накладних із зазначенням посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення.

Крім того, позивачем на підтвердження вказаних господарських операцій надано договори з контрагентами за вказаними господарськими операціями (а.с.203-250 т.3, а.с. 1- 48 т.4), а отже позивачем доведено реальність вказаних господарських операцій.

При цьому, як зазначено в акті перевірки факт реалізації товару не спростовується.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів контролюючого органу на те, що вищевикладені операції з постачання товарів на адресу контрагентів - покупців не відбулись.

Окрім іншого, відповідач під час проведення перевірки прийшов до висновку про порушення п. 138.3 cт. 138 ПК України занижено різниці, які виникають відповідно до Податкового кодексу України та відповідно занижено суму об`єкту оподаткування всього у сумі 22 921 грн., в тому числі: за 1 квартал 2022 року у сумі 22 921 грн.

Відповідач прийшов до вказаного висновку з огляду на те, що необоротні матеріальні активи, які TOB «АСТАР ОІЛ» передані на зберігання, фактично підприємством не визнаються підприємством, як активи та є невиробничими основними фондами згідно з нормами Кодексу, так як їх використання в господарській діяльності платника неможливо в певний момент часу.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту приймання-передачі майна від 05.03.2022 № б/н щодо передачі майна на зберігання товарно-матеріальні цінності були передані для зберігання за адресою: АДРЕСА_1 , директору TOB «АСТАР ОІЛ» Чирка Андрію.

Відповідно до п.138.1 ст.138 ПК України фінансовий результат до оподаткування збільшується на суму нарахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України фінансовий результат до оподаткування зменшується на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті.

Відповідно до п.п.138.3.1 ст.138 Податкового кодексу України розрахунок амортизації основних засобів та нематеріальних активів здійснюється відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням обмежень, встановлених підпунктом 14.1.138 пункту 14.1 статті 14 розділу I цього Кодексу, підпунктами 138.3.2-138.3.4 цього пункту. При такому розрахунку застосовуються методи нарахування амортизації, передбачені національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Для розрахунку амортизації відповідно до положень цього пункту визначається вартість основних засобів та нематеріальних активів без урахування їх переоцінки (уцінки, дооцінки), проведеної відповідно до положень бухгалтерського обліку.

Амортизація не нараховується за період невикористання (експлуатації) основних засобів у господарській діяльності у зв`язку з їх консервацією.

Щодо товарно-матеріальних цінностей переданих директору підприємства не приймалось рішення про його невикористання у господарській діяльності у зв`язку з консервацією.

Як зазначає позивач, товарно-матеріальні цінності були передані на зберігання директору підприємства за адресою м.Чернівці, пр. Незалежності, 42, кв. 18, у зв`язку з початком повномаштабних військових дій на території міста Харкова та з метою їх збереження, проте таке майно не припиняло бути активом підприємства та свого використання у його господарській діяльності.

Отже, позивачем не було допущено порушення п. 138.3 cт. 138 ПК України.

Як встановлено судовим розглядом, відповідач під час проведення перевірки прийшов до висновку, що в порушення п. 198.5. ст.198 ПК України занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в сумі 4584,00 грн., в тому числі за березень 2022 року в сумі 4584,00 грн.

Відповідач прийшов до вказаного висновку з огляду на те, що необоротні матеріальні активи, які ТОВ «АСТАР ОІЛ» передані на зберігання, фактично не визнаються підприємством, як активи та є невиробничими основними фондами згідно з нормами Кодексу, так як їх використання в господарській діяльності платника неможливо в певний момент часу.

Судом встанволено, згідно акту приймання-передачі майна від 05.03.2022 № б/н щодо передачі майна на зберігання товарно-матеріальні цінності були передані для зберігання за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 42, кв. 18, директору TOB «АСТАР ОІЛ» Чирка Андрію.

Як вказуюпозивач, товарно-матеріальні цінності були передані на зберігання директору підприємства у зв`язку з початком повномасштабних військових дій на території міста Харкова та з метою їх збереження.

Згідно з п.198.5 ст.198 ПК України податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Колегія суддів зазначає, що товарно-матеріальні цінності, передані на зберігання директору підприємства, не почали використовуватися в неоподатковуваних операціях з моменту такої передачі, а тому, висновок відповідача є таким, що суперечить положенням Податкового кодексу України, а тому позивачем не було занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість.

Також судом встановлено, що податковий орган під час проведення перевірки прийшов до висновку, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» в порушення п.198.5. ст.198 ПУ України занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість на суму 21673,00 грн.

Так, в акті перевірки зазначено, що по рахунку 20 «Запаси» було оприбутковано та списано будівельні матеріали на загальну суму 108353,64 грн.

Відповідач прийшов до вказаного висновку з огляду на те, що з наданих до перевірки документів неможливо встановити де, коли й ким були використані вищезазначені матеріальні цінності. Зазначив, що списані товарно- матеріально цінності використанні підприємством в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.03.2017 р. ТОВ «АСТАР ОІЛ» було укладено договір оренди №2 з ТОВ «МІЛЛІ ФОРМ», згідно якого Орендар має право проводити капітальний ремонт і модернізацію орендованого майна.

15.07.2021 р. ТОВ «АСТАР ОІЛ» було укладено з ТОВ «ПЕРСПЕКТИВА ОС» договір оренди приміщення №ПОС/21-05, згідно якого було передбачено обов`язок Орендаря (ТОВ «АСТАР ОІЛ») проводити поточний ремонт приміщення.

Наказом ТОВ «АСТАР ОІЛ» №14/05 від 07.05.2019 р. «Про проведення поточного ремонту в офісі підприємства власними силами» було передбачено проведення ремонту приміщення офісу без залучення підрядників.

На використанні у ремонті матеріали, ТОВ «АСТР ОІЛ» було оформлено акти списання товарів (а.с.222-250 т.1, а.с.1-18 т.2).

Враховуючи вищенаведене, позивачем списано товарно - матеріально цінності використанні підприємством в операціях пов`язаних із господарською діяльністю платника податку, а тому позивачем не було занижено суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 2 024 871,50 грн., в тому числі податку на прибуток на суму 1884450,00 грн. та штрафних санкцій на суму 140421,50 грн. і податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 32818,75 грн., в тому числі податку на додану вартість на суму 26255,00 грн. та штрафних санкцій на суму 6563,75 грн. підлягають скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2 в частині застосування штрафних санкцій на суму 1977,64 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Як встановлено судом, позивачем списано товарно - матеріально цінності використанні підприємством в операціях пов`язаних із господарською діяльністю, а саме будівельні матеріали на загальну суму 108353,64 грн, а тому правові підстави для складання та реєстрації податкових накладних по вказаним операціям у ТОВ «АСТАР ОІЛ» не виникли, отже позивачем в даній частині спірних правовідносин не порушено приписів п.201.1 та п.201.10 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині застосування штрафних санкцій на суму 1977,64 грн. підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 988074,00 грн., в тому числі податку на прибуток на суму 918185,00 грн. та штрафних санкцій на суму 69889,00 грн. і скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 99005,00 грн., в тому числі податку на додану вартість на суму 79204,00 грн. та штрафних санкцій на суму 19801,00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що під час проведення перевірки складу витрат на збут встановлено, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» до складу витрат по статті «Другие затраты общехозяйственного назначения» включено вартість посередницьких послуг, а саме: проведення переговорів з питань реалізації продукції та здійснення супроводження операцій з продаж товару у загальній сумі 4 300 200 грн. по операціям з ФОП ОСОБА_1 у загальній сумі 297914 грн. по операціям ФОП ОСОБА_2 у загальній сумі 82 160 грн. по операціям ФОП ОСОБА_3 .

Між ТОВ «АСТАР ОІЛ» та ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 було укладено договори щодо посередницьких послуг.

Зі змісту вказаних посередницьких послуг у торгівлі вбачається, що чистий прибуток від продажу товару є меншим ніж вартість послуг наданих вищевказаними фізичними особами підприємцями, отже позивач від проведення вказаних взаємовідносин має економічні збитки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що із взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 не вбачається наявності економічних або інших причин (ділової мети) придбання вищезазначених послуг.

Колегія суддів зазначає, що перерахування коштів за нереальною операцією з придбання (купівлі) не може визнаватись витратами, оскільки не відбувається ні зменшення активів, ні збільшення зобов`язань.

Судова колегія зауважує, що долучені до матеріалів справи документи не підтверджують реальність вказаних господарських операцій, а отже позивачем за операціями із зазначеними фізичними особами-підприємцями неправомірно визначено зобов`язання перед ними.

Стосовно доводів позивача про те, що правомірність відображення витрат по взаєморозрахункам з ФОП ОСОБА_1 за договором про надання посередницьких послуг у торгівлі №ПП-001 від 18.05.15 р. вже була предметом судового розгляду та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.03.19 р. по справі №520/754/19, підтверджено правомірність формування витрат, суд зазначає про їх необгрунтованість з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи у справі №520/754/19 судом надавалась оцінка взаєморозрахункам позивача з ФОП ОСОБА_1 за період з 19.02.2015 по 30.06.2018.

Крім того, в даній справі податкова перевірка взаємовідносин позивача із вказаним контрагентом проводилась за період з 01.07.2018 по 30.06.2023.

Так, у справі №520/754/19 розглядались спірні правовідносини щодо встановлених податковим органом порушень під час проведення перевірки за інший період ніж у даній справі, а тому висновки суду у справі №520/754/19 не є преюдиційними для даної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки складу витрат на збут встановлено, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» до складу витрат по статті «Другие затраты общехозяйственного назначения» включено вартість посередницьких послуг, а саме: послуги з коучінгу менеджерів у загальній сумі 420755 грн. по операціям з ФОП ОСОБА_4 .

Так, між ФОП ОСОБА_4 (Виконавець) та ТОВ «АСТАР ОІЛ» (Замовник) укладено договори про надання послуг № ПП-003 від 02.08.2017 та № 0521-1 від 05.05.2021 року.

У бухгалтерському обліку вартість придбаних послуг відображена по дебету рахунку 93 «Витрати на збут» та кредиту рахунку 631 «Розрахунки з постачальниками».

На виконання умов договорів ФОП ОСОБА_4 на адресу ТОВ «АСТАР ОІЛ» виписано акти наданих послуг.

Однак, зі змісту та суті фактичних послуг зазначених в актах, не вбачається коли саме та де саме проводились тренінги, з ким саме з працівників проводились тренінги.

Отже, з вказаних документів не можливо встановити, яким чином вплинули придбані послуги на отримання або збільшення економічних вигод ТОВ «АСТАР ОІЛ» та яким чином вказані послуги підприємством було використано у власній господарській діяльності.

Колегія суддів зазначає, що відсутність розумних економічних або інших причин (ділової мети) факту придбання вищезазначених послуг, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Тобто, укладання вказаних договорів про надання послуг має штучний характер, а оформлений правочин не опосередковувався реальним виконанням операції, яка становить його предмет, а тому позивачем за вищезазначеними операціями з ФОП ОСОБА_4 неправомірно відображено зобов`язання перед контрагентом.

Крім того, під час перевірки встановлено, що згідно з первинними документами та даними бухгалтерського обліку по рахунку 20 «Запаси» було оприбутковано та списано товарно-матеріальні цінності на загальну суму 4 853,22 грн., зокрема розмальовки Перо Розфарбуй за зразком "Свинка Пеппа", пензлики, фарби, альбоми для малювання, пластилін, обкладинки для підручників 1 клас, таблетки, сіль для посудо-мийної машини, тощо.

Позивачем до перевірки надано акти списання товарів, в яких підставою для списання вказано «У зв`язку з виробничою необхідністю».

При цьому, позивачем не надано документів, які б свідчили, що товарно-матеріальні цінності списані з рахунку 20 «Запаси» використано у господарській діяльності, а саме документів, які дозволяють визначити для яких цілей було придбано товарно-матеріальні цінності і як вони використані у господарській діяльності.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV визначено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996- XIV визначено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи не підтверджують використання товарно-матеріальних цінностей в господарській діяльності, а тому що списані товарно-матеріальні цінності використані підприємством в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п.189.1. ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» в порушення п.198.5. ст.198 Кодексу занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в сумі 956 грн.

Крім того, податковим органом під час перевірки встановлено, що TOB «АСТАР ОІЛ» в порушення п.198.5 ст.198 ПК України занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в сумі 67 264 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході перевірки встановлено, що згідно з даними бухгалтерського обліку по рахунку 203 «Паливо» з балансу підприємства були списані товарно-матеріальні цінності на загальну суму 336 331,12 грн.

Так, до перевірки надано картку рахунку, обороти рахунку по бухгалтерському рахунку 203 «Паливо», акти списання товарів, в яких зазначена підстава списання «у зв`язку з виробничою необхідністю», журнали списання палива, в яких одним рядком за місяць зазначено «найменування палива», «кількість км», «кількість л».

Проте, з вказаних документів не вбачається напряму використання вказаного палива в господарській діяльності кому саме з робітників було видано смарт-картки, документи, в яких вказані маршрути руху транспортних засобів, показники спідометрів, марки пального.

Колегія суддів зауважує, що з наданих позивачем документів не можливо встановити, що автомобілі взагалі проїхали відстань на списану кількість палива, а тому позивачем не доведено, що списані товарно - матеріальні цінності використані підприємством в операціях, що є господарською діяльністю платника податку.

Так, згідно з п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно з п.189.1. ст.189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» в порушення п.198.5. ст.198 Кодексу занижено суму податкових зобов`язань по податку на додану вартість всього в сумі 67264,00 грн.

Також судом встановлено, що податковим органом, під час перевірки встановлено, що в порушення вимог п188.1 ст.188 Податкового кодексу України ТОВ «АСТАР ОІЛ» занижено податкові зобов`язання з ПДВ всього в сумі 10 982 грн.

Як встановлено судовим розглядом, згідно з даних бухгалтерського обліку, підприємством здійснювалась реалізація товарів нижче ціни придбання таких товарів, а саме за операціями з реалізації палива дизельного ДП-Л-Євро5-В0 Акціонерному товариству «Трест Житлобуд-1» (ціна придбання - 19,00 грн., а ціна реалізації 18,33 грн.), з реалізації добрива азотно-фосфорно-калійного комплексного до ПОСП «Агро сан 2007» (ціна придбання - 8700,00 грн., а ціна реалізації - 8641,67 грн.), з реалізації палива дизельного ДП-Л-Євро5-В0 до СФГ ОСОБА_5 (ціна придбання - 12,67 грн., а ціна реалізації - 12,29 грн. та ціна придбання 12,53 грн., а ціна реалізації 12,29 грн.), з реалізації палива дизельного ДП-Л-Євро5-В0 до ТОВ «Жасмін» (ціна придбання - 14,25 грн., а ціна реалізації - 10,67 грн. та ціна придбання - 14,38 грн., а ціна реалізації 10,67 грн.), з реалізації палива дизельного ДП-Л-Євро5-В0 до ПОСП «Агро сан 2007» (ціна придбання 19,78 грн., а ціна реалізації - 19,38 грн. та ціна придбання 19,83 грн., а ціна реалізації 19,38 грн.), з реалізації палива дизельного ДП-З-Євро5-В0 до ФГ «Нерозя» (ціна придбання 22,92 грн., а ціна реалізації - 22,71 грн.).

Так, відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Так, перевіркою встановлено перевищення обсягу придбання товарів над обсягом постачання товарів в розмірі 54 913,69 грн.

Враховуючи вищенаведене, в порушенням вимог п.188.1 ст.188 ПК України ТОВ «АСТАР ОІЛ» занижено податкові зобов`язання з ПДВ на суму 10 982 грн.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 988074,00 грн., в тому числі податку на прибуток на суму 918185,00 грн. та штрафних санкцій на суму 69889,00 грн. і податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині визначення суми податкового зобов`язання у розмірі 99005,00 грн., в тому числі податку на додану вартість на суму 79204,00 грн. та штрафних санкцій на суму 19801,00 грн. є правомірними та не підлягають скасуванню.

З приводу позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині застосування штрафних санкцій на суму 5006,15 грн., колегія суддів виходить з наступного.

Так, згідно з п. 15 Порядку заповнення податкової накладної затвердженого наказом Міністерства фінансів України 31.12.2015 №1307 у разі постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг (зокрема, якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання / звичайна ціна / балансова (залишкова) вартість перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання), постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання/звичайної ціни/балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» не складало та не реєструвало в ЄРПН податкові накладні на суму обсягу товарів в частині спірних правовідносин щодо оприбуткування та списання товарно-матеріальних цінностей по рахунку 20 «Запаси», здійснення реалізації товарів нижче ціни придбання таких товарів та списання з балансу підприємства товарно-матеріальних цінностей на загальну суму 336 331,12 грн. по рахунку 203 «Паливо».

А тому, ТОВ «АСТАР ОІЛ» в порушення п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України не здійснено реєстрації податкових накладних на суму обсягу вказаних товарів.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 13.12.2023 р. №2 в частині застосування штрафних санкцій на суму 5006,15 грн. є правомірним та не підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.

Відповідно до Податкового кодексу України з метою використання єдиної раціональної методики обліку платників податків і зборів у контролюючих органах був розроблений Порядок обліку платників податків і зборів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (далі по тексту Порядок №1588).

Згідно з абзацом другим пункту 1.4 розділу І Порядку №1588 платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцями обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку.

Відповідно до пункту 8.1 розділу VIII Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України (пункт 8.2 розділу VIII Порядку №1588).

Якщо у платника податків відбувається реєстрація, створення чи відкриття об`єкта оподаткування на території адміністративно-територіальної одиниці, де він не перебуває на обліку, то такий платник податків зобов`язаний стати на облік за неосновним місцем обліку у контролюючому органі за місцезнаходженням такого об`єкта у порядку, визначеному розділом VII цього Порядку (пункт 8.3 розділу VIII Порядку №1588).

Відповідно до абзацу першого пункту 8.4 розділу VIII Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Колегія суддів зазначає, що з аналізу наведених вище норм вбачається, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення перевірки встановлено, що ТОВ «АСТАР ОІЛ» орендувало приміщення за адресою: пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, м. Харків.

ТОВ «АСТАР ОІЛ» отримано ліцензію на право здійснення оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00572, термін дії ліцензії з 01.07.2019 по 01.07.2024, місцезнаходження (місце проживання заявника) Україна, 61001, Харківська обл., м. Харків, Московський р-н., пров. Байкалький, буд. 2, кв. (офіс) 22.

Враховуючи зазначене вище орендоване TOB «АСТАР ОІЛ» приміщення за адресою: пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, м. Харків у ліцензії на право здійснення оптової торгівлі пальним зазначене як місцезнаходження (офіс) ТОВ «АСТАР ОІЛ», а тому відповідно до ст.63 Податкового кодексу України ТОВ «АСТАР ОІЛ» був зобов`язаний подати повідомлення про об`єкт оподаткування за формою № 20-ОПП.

Колегія суддів зазначає, що вказана обставина, спростовує посилання позивача на те, що приміщення за адресою: пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22 не є об`єктом оподаткування.

Крім того, судом встановлено, що Головне управління ДПС у Харківській області листом №702/20-40-12-02-16 від 25.11.2024 повідомило, що згідно з інформаційними ресурсами ГУ ДПС, ТОВ «АСТАР ОІЛ» (податковий номер 39647230) перебувало на обліку у Головному управлінні ДПС у Харківській області Київська ДПІ (Салтівський р-н., м.Харкова) (ДПІ 2034). Після зміни податкової адреси переведено на облік до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Чернівецька Державна податкова інспекція (м.Чернівці) (ДПІ 2412) з 21.12.2023. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП було надано ТОВ "АСТАР ОІЛ" 27.12.2023 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області, Чернівецька Державна податкова інспекція (м.Чернівці) (ДПІ 2412), в якому зазначено об`єкт - офіс, за адресою - Чернівецька область, Чернівецький район, м. Чернівці, вулиця Комунальників, офіс 34-2.

Однак, судовим розглядом не встановлено, а позивачем не доведено подання повідомлення про об`єкт оподаткування (орендоване приміщення за адресою: пров. Байкальський, буд. 2, кв. (офіс) 22, м. Харків) за формою № 20-ОПП.

Колегія суддів зазначає, що позивачем допущено порушення п. 63.3 ст. 63 ПК України та п. 8.4 розд. VIII Порядку № 1588 в частині не подання до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою № 20-ОПП.

Згідно з пунктом 117.1 статті 117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність - 1020 гривень.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині скасування податкового повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2, колегія суддів зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що під час проведення перевірки встановлено порушення ТОВ «АСТАР ОІЛ» в частині ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю.

Так, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Харківській області направлено на адресу ТОВ «АСТАР ОІЛ» запит від 17.11.2023 щодо надання письмових пояснень та документального підтвердження (надання засвідчених належним чином копій документів, у тому числі які не надавались (або надавались частково) та не були враховані перевіркою) з питань, що належать або пов`язані з предметом перевірки, до 13 години 00 хвилин 22 листопада 2023 року до ГУ ДПС області за адресою: вул. Пушкінська, 46, м. Харків.

ТОВ «АСТАР ОІЛ» надало відповідь на вказаний запит листом від 22.11.2023 № 2211/1, яким частково надано пояснення та документи.

Крім того судом встановлено, що стосовно інших питань, висвітлених в запиті позивачем зазначено, що статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказано, що відповідно до п.п. 20.1.2 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України передбачено право контролюючих органів отримувати від платників податків довідки та копії документів у порядку та на підставах, визначених законом. Зазначено, що відповідно до п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України встановлено право контролюючого орану надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів, у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вказано, що згідно з п.85.4 ст.85 Податкового кодексу України передбачено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вказано, що відповідно до п.п. 16.1.5 та п.п. 16.1.7 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платників податків надавати документи на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів також лише у випадках, визначених законодавством, у вимозі має бути зазначено конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання. Вказано, що в запиті не зазначено, в чому саме полягає порушення TOB «АСТАР ОІЛ» норм податкового законодавства. Зазначено, що вважає за необхідне уточнити підстави для надання копій документів.

При цьому, у запиті податкового органу від 17.11.2023 було зокрема зазначено, що в ході перевірки встановлено, що за первинними документами та даними бухгалтерського обліку по рахунку 20 «Запаси» було оприбутковано та списано товарно-матеріальні цінності на загальну суму 4 853,22 грн. Зазначено, що до перевірки надано акти списання товарів, в яких підставою для списання вказано «У зв`язку з виробничою необхідністю», інших первинних документів, які б свідчили, що товарно-матеріальні цінності списані з рахунку 20 «Запаси» використано у господарській діяльності, підприємством не надано, а саме документи, які дозволяють ідентифікувати для яких цілей було придбано як наприклад (але не виключно): розмальовки Перо Розфарбуй за зразком "Свинка Пеппа"; пензлики, фарби, альбоми для малювання, пластилін, обкладинки для підручників 1 клас, тощо; таблетки, сіль для посудо-мийної машини, в той час, як ні на балансі підприємства, ні в оренді посудо-мийної машини немає. Податковий орган зокрема запитував письмові пояснення та документальне підтвердження з таких питань: щодо придбання ТМЦ (Договори, додатки до договору, додаткові угоди, накладні, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт (наданих послуг), додатки до актів виконаних робіт (наданих послуг), сертифікати якості, чи будь-які інші документи, які б свідчили, про зміст та обсяг проведених операцій); документи, які б свідчили, що вищезазначені ТМЦ використані у господарській діяльності (документи, які дозволяють ідентифікувати напрям використання вказаних ТМЦ в господарській діяльності); яким чином відображено в бухгалтерському та податковому обліку вищезазначені господарські операції (регістри бухгалтерського обліку щодо аналітичного обліку операцій з обов`язковим відображенням дати проведених операцій, змісту проведених операцій, бухгалтерські проводки з урахуванням субрахунків, суми проведених операцій, та включення до податкової звітності); інші документи (за наявності).

Однак, ТОВ «АСТАР ОІЛ» в ході проведення документальної позапланової виїзної перевірки не надано в повному обсязі документи, з питань, що стали предметом оскарження.

Колегія суддів зазначає, позивачем не було надано документів щодо товарно-матеріальних цінностей по рахунку 20 «Запаси» на загальну суму 4 853,22 грн., зокрема розмальовки Перо Розфарбуй за зразком "Свинка Пеппа", пензлики, фарби, альбоми для малювання, пластилін, обкладинки для підручників 1 клас, таблетки, сіль для посудо-мийної машини, тощо.

Так, відповідно до п.121.1 ст.121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що податкове повідомлення-рішення від 13.12.2023 р. №2 є правомірним та не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 року по справі № 520/4277/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача та відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Харківській області та Товариства з обмеженою відповідальністю «АСТАР ОІЛ» залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 520/4277/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Л.В. Любчич О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 20.03.2025 року