Справа № 320/10443/24
Суддя: Перепелиця А.М.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Київ № 320/10443/24

Київський окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Перепелиця А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, контролюючий/податковий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.12.2023 №, винесене Головним управлінням ДПС у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийнятого внаслідок, на підставі якого було нараховано штрафні (фінансові) санкції за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом від 01.06.2020 №01062020, встановлених Національним банком України, оскільки порушення таких строків було зумовлено наявністю форс-мажорних обставин, як це передбачено частиною шостою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції». Вказано, що оскільки форс-мажорні обставини підтверджені листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, у відповідача відсутні підстави для нарахування пені за порушення строків розрахунків за зовнішньоекономічним контрактом відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

На думку позивача, Акт перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить посилань на обставини, які б свідчили про порушення вимог Закону №2473-VIII саме ФОП ОСОБА_1 , а зазначені контролюючим органом обставини порушення строків розрахунку, за які платнику нараховано пеню, стосуються порушення строків розрахунків саме покупцем Компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA. Окрім того, позивач вважає, що Закон №2473-VIII не передбачає нарахування пені резиденту, який виконав свої обов`язки, у зв`язку із несвоєчасним чи неповним виконанням обов`язків його контрагентом.

Разом з тим, позивачем наголошено на тому, що пеня за порушення розрахунків в іноземній валюті нарахована у період дії карантину, а відтак, вважає, що штрафні санкції за вказаний період не застосовуються.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній проти позовних вимог заперечив, зазначивши, що перевіркою своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій встановлено порушення пункту 2 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» у зв`язку з ненадходженням в установлені Національним банком України строки розрахунків грошових коштів за Договором від 01.06.2020 №01062020 з компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA.

Протокольною ухвалою суду від 15.04.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 01.05.2024, заслухавши пояснення сторін, протокольною ухвалою судом було постановлено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, а також оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов таких висновків.

Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, пункту 82.2 статті 82 Податкового кодексу України, відповідно до підпункту 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу Україн, зі змінами, внесеними Законом України від 12.05.2022 №2260-ІX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», наказу від 05.09.2023 №4310-п, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фінансово-господарської діяльності платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним договором від 01.06.2020 №01062020 з компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA за період з 01.06.2020 по 16.10.2023.

За результатами зазначеної перевірки відповідачем був складений Акт від 23.10.2023 №67620/Ж5/26-15-24-02-04/, згідно висновків якого встановлено порушення пункту 2 статті 13 Закону №2473-VII, яке полягає у ненадходженні в установлені НБУ граничні строки розрахунків грошових коштів за Договором від 01.06.2020 №01062020 з компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA, а саме:

- Інвойс: від 03.03.2021 №11, вантажно-митна декларація від 04.03.2021 №UA100050/2021/281230, сума поставки 40 725,11 Євро. - ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 10 000 Євро (еквівалент 308 610 грн на 22.06.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 110 днів, у сумі 10 000 Євро (еквівалент 1 358 866 грн на 21.10.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 231 дні, у сумі 20 725,11 Євро (еквівалент 806 128,02 грн на 23.12.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 294 дні;

- Інвойс: від 26.07.2021 №12, вантажно-митна декларація від 27.07.2021 №UA100140/2021/281968, сума поставки 36 004,84 Євро. - ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 36 004,84 Євро (еквівалент 1 400 451,46 грн. на 23.12.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 149 днів.

- Інвойс: від 19.08.2021 №13, вантажно-митна декларація від 20.08.2021 №UA100140/2021/282138, сума поставки 24 496,50 Євро. - ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 10 000 Євро (еквівалент 388 962 грн на 23.12.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 125 днів, у сумі 14 496,50 Євро (еквівалент 569 318,15 грн. на 12.01.2023) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 145 днів;

- Інвойс: від 17.09.2021 №14, вантажно-митна декларація від 17.09.2021 №UA100140/2021/282357, сума поставки 21 918,59 Євро. - ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 21 918,59 Євро (еквівалент 860 804,40 грн. на 12.01.2023) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 117 днів.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки від 23.10.2023 №67620/Ж5/26-15-24-02-04/, позивачем на адресу контролюючого органу подано письмові заперечення від 13.11.2023 №13-11/1.

За результатами розгляду заперечень листом від 30.11.2023 №40792/І/26-15-24-02-04-08 повідомлено позивача про залишення висновків вказаного Акта перевірки без змін, а заперечень платника податків ОСОБА_1 від 13.11.2023 №13-11/1 без задоволення.

На підставі висновків Акта перевірки від 23.10.2023 №67620/Ж5/26-15-24-02-04/, контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.12.2023 № про нарахування позивачу штрафних (фінансових) санкцій на суму 2 198 343,56 грн. за порушення термінів розрахунку у сфері ЗЕД.

За наслідками розгляду скарги від 19.12.2023 про скасування податкового повідомлення-рішення від 05.12.2023 №, рішенням Державної податкової служби України від 15.02.2024 №3951/6/94-00-06-01-02-06 оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Незгода з позивача з прийнятим відповідачем податковим повідомленням-рішенням обумовила на звернення до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Закон України «Про валюту та валютні операції» від 21.06.2019 № 2473-VIII (далі - Закон № 2473-VIII) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Частиною першою статті 3 Закону № 2473-VIII встановлено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону № 2473-VIII органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства.

Приписами частини четвертої статті 13 Закону № 2473-VIII передбачено, що за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.

Частинами п`ятою, шостою цієї статті Закону № 2473-VIII передбачено, що Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.

Згідно з частиною дев`ятою статті 11 Закону № 2473-VIII органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.

За змістом частини десятої статті 11 Закону № 2473-VIII у разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Закону № 2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

За приписами частин першої, третьої, п`ятої, восьмої статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Підстави звільнення суб`єкта господарювання від застосування санкцій за порушення приписів Закону №2473-VIII визначені частинами шостою, сьомою статті 13 Закону та передбачають, що у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до статей 6, 7, 7-1, 15, 28, 30, 33, 44, 45, 46, 48, 56, 71 Закону України «Про Національний банк України», статті 99 Конституції України, статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону України «Про валюту і валютні операції», Правління Національного банку України Постановою №5 від 02.01.2019 затвердило Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).

Пунктом 1 Положення №5 встановлено, що це Положення визначає заходи захисту, запроваджені Національним банком України, порядок їх застосування (порядок здійснення валютних операцій в умовах запроваджених цим Положенням заходів захисту), а також порядок здійснення окремих операцій в іноземній валюті.

Згідно із пунктом 21 та пунктом 23 Положення №5 граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

Як встановлено судом, між FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA (покупець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (постачальник) укладено договір поставки від 01.06.2020 №01062020, відповідно до підпункту 1.1. пункту 1 якого постачальник зобов`язується поставити власність покупця продукції, асортимент, кількість та ціна якої визначаються в Інвойсах, (далі також - товар), а покупець зобов`язується сплатити товар на умовах та у порядку, визначених цим договором.

Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції за договором від 01.06.2020 №01062020 з компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA встановлено порушення пункту 2 статті 13 Закону №2473-VIII, а саме: ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів за Договором від 01.06.2020 №01062020 з компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA:

- Інвойс: від 03.03.2021 №11, вантажно-митна декларація від 04.03.2021 №UA100050/2021/281230 сума поставки 40 725,11 Євро. Строк сплати 04.03.2022, фактично сплачено 22.06.2022 в сумі 10 000 Євро, 21.10.2022 в сумі 10 000 Євро, 23.12.2022 в сумі 20 725,11 Євро. Під час перевірки виявлено факт ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 10 000 Євро (еквівалент 308 610 грн. на 22.06.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 110 днів, у сумі 10 000 Євро (еквівалент 1 358 866 грн. на 21.10.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 231 дні, у сумі 20 725,11 Євро (еквівалент 806 128,02 грн. на 23.12.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 294 дні;

- Інвойс: від 26.07.2021 №12, вантажно-митна декларація від 27.07.2021 №UA100140/2021/281968 сума поставки 36 004,84 Євро. Строк сплати 27.07.2022, фактично сплачено 23.12.2022 в сумі 36 004,84 Євро. Під час перевірки виявлено факт ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 36 004,84 Євро (еквівалент 1 400 451,46 грн. на 23.12.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 149 днів;

- Інвойс: від 19.08.2021 №13, вантажно-митна декларація від 20.08.2021 №UA100140/2021/282138 сума поставки 24 496,50 Євро. Строк сплати 20.08.2022, фактично сплачено 23.12.2022 в сумі 10 000 євро, 12.01.2023 в сумі 14 496,50 Євро. Під час перевірки виявлено факт ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 10 000 Євро (еквівалент 388 962 грн. на 23.12.2022) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 125 днів, у сумі 14 496,50 Євро (еквівалент 569 318,15 грн. на 12.01.2023) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 145 днів;

- Інвойс: від 17.09.2021 №14, вантажно-митна декларація від 17.09.2021 №UA100140/2021/282357 сума поставки 21 918,59 Євро. Строк сплати 17.09.2022, фактично сплачено 12.01.2023 в сумі 21 918,59 Євро. Під час перевірки виявлено факт ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів у сумі 21 918,59 Євро (еквівалент 860 804,40 грн. на 12.01.2023) з порушенням законодавчо встановлених термінів на 117 днів.

Так, позивач вважає, що невиконання зовнішньоекономічних контрактів обумовлено форс-мажорними обставинами - військовою агресією російської федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану в Україні та призвело до неможливості виконання компанією FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA зобов`язань з оплати товару за зовнішньоекономічним контрактом, а існування обставин непереборної сили виключає можливість для нарахування підприємству пені за порушення термінів розрахунків в сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Так, на підтвердження форс-мажорних обставин під час виконання зовнішньоекономічних операцій позивач посилається на:

- лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, яким засвідчено форс-мажорні обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення;

- письмову відповідь компанії FLAGMAN s.r.o SLOVAKIA від 01.03.2022 та додаткову угоду від 22.02.2022 до договору поставки від 01.06.2020 №01062020;

- довідку Української добровольчої армії від 18.02.2023 №18/02-1 про те, що ОСОБА_1 був задіяний на добровольчих засадах для виконання бойових завдань в складі підрозділу Української Добровольчої Армії з 01.03.2022 по 01.02.2023.

Суд зазначає, що за змістом частини шостої статті 13 Закону № 2473-VIII підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Згідно із частиною 1 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видано Торгово-промисловою палатою України та уповноваженою нею регіональними торгово-промисловими палатам, або уповноваженою організацією (органом) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту) є підставою для подовження законодавчо встановлених термінів (строків) розрахунків на період дії форс-мажорних обставин та підставою для ненарахування пені на період дії форс-мажорних обставин.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин деталізовано в розділі 6 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням Президії Торгово-промислової палати України від 18 грудня 2014 року № 44(5).

Відповідно до пункту 3.3 вказаного Регламенту сертифікат (в певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ встановленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом.

Отже, лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не відповідає правилам засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які містяться у зазначених нормативних актах, оскільки форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) мають засвідчуватися відповідним сертифікатом. Разом з тим, такий лист також не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого настали певні форс-мажорні обставини.

Суд звертає увагу на усталену практику Верховного Суду, що указаний лист має загальний інформаційний характер та не може безумовно застосовуватися в кожному конкретному випадку без доведення причинно-наслідкового зв`язку, тоді як наявність форс-мажорних обставин у конкретному випадку має підтверджуватися відповідним сертифікатом, який має іншу юридичну силу в контексті підтвердження обставин непереборної сили.

Так, Закон № 2473-VIIІ вимагає для підтвердження факту настання форс-мажорних обставин саме сертифікат (довідку), в якому буде зазначено не тільки про наявність самих по собі обстави непереборної сили, але і те, що такі обставини є форс-мажорними саме для конкретного випадку (договору, зобов`язання, операції). Подання такого сертифікату є обов`язковою умовою для зупинення перебігу граничних строків розрахунків.

Такі висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 22 травня 2024 року у справі № 620/14203/23, від 15 серпня 2024 року у справі № 580/4079/23.

Відповідного сертифікату позивач ні під час перевірки, ні під час оскарження спірного податкового повідомлення-рішення в судовому порядку не надав.

Суд також ураховує висновки Верховного Суду у подібних спірних правовідносинах, сформовані у постанові від 23 липня 2024 року у справа №240/25642/22, згідно з якими введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для неперерахування контрагентом - нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар в межах зовнішньоекономічних контрактів.

Крім того, документи, які свідчать про прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого контрактом від 01.06.2020 №01062020 до перевірки та до суду не надано.

Отже, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану на території України і неможливістю контрагента поставити товар на митну територію України.

При цьому, судом встановлено, що позивач протягом визначеного законом строку не вжив дієвих заходів з метою спонукання контрагента до виконання договору, хоча міг передбачити настання відповідальності за порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Щодо посилання позивача на пункт 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України, відповідно до якого штрафні санкції не підлягали нарахуванню з огляду дію карантину, суд зазначає наступне.

Згідно з абзацом 11 пункту 52-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Законом України «Про внесення змін до ПК України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16.01.2020 № 466-IX підпункт 14.1.162 ПК України викладено в наступній редакції: «пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи».

Згідно з підпунктом 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності; є контролюючий орган.

Згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону №2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

При цьому, питання особливостей застосування норм Закону № 2473-VIII було предметом розгляду судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка у постанові від 23 липня 2024 року у справі № 240/25642/22 зазначила, що правовідносини із нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності є специфічними та врегульовані спеціальним Законом України «Про валюту і валютні операції», і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті. З огляду на специфічність правовідносин, що стосуються строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, які врегульовано окремим спеціальним нормативно - правовим актом - Законом України «Про валюту і валютні операції», та врегульовують конкретну визначену його предметом групу правовідносин, Судова палата дійшла висновку, що пункт 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 (стосується ненарахування / анулювання нарахованої пені внаслідок введення воєнного, надзвичайного стану), абзац 11 пункту 52-1 (стосується ненарахування / списання нарахованої пені протягом дії карантину), підпункт 69.9 пункту 69 (стосується зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи) підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, та на пеню, нараховану за порушення вимог цього законодавства.

У постанові від 16 вересня 2024 року по справі №520/6236/23 зазначено, що застосовуючи правовий підхід щодо розмежування сфер регулювання між Законом України «Про валюту і валютні операції» та Податковим кодексом України, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне сформулювати такий висновок: на правовідносини, пов`язані з нарахуванням пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності на підставі Закону України «Про валюту і валютні операції» не поширюються визначені підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 ПК України обставини звільнення особи від фінансової відповідальності. Вплив форс-мажорних обставин на особливості нарахування пені за порушення особою валютного законодавства визначено безпосередньо нормою частини шостої статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції».

Вказана правова позиція також викладена та підтримана в постановах Верховного Суду від 06 листопада 2024 року по справі № 560/6814/23, від 07 листопада 2024 року по справі № 380/9564/23, від 10 грудня 2024 року по справі № 160/8372/23, від 12 грудня 2024 року по справі №380/839/24.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, з огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд погоджується з висновком контролюючого органу про порушення позивачем пункту 2 статті 13 Закону №2473-VIІІ, у зв`язку із чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення скасуванню не підлягає.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись статями 2, 6-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Перепелиця А.М.