Справа № 127/4951/25
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/4951/25
Провадження № 2-а/127/33/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю: секретаря Шишкіної К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся із позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову вказує, що 27.10.2024 року його було зупинено на блокпосту у м. Могилів-Подільський, де йому повідомлено про перебування його в розшуку та було запропоновано проїхати до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де інспектором ректурингу та комплектування було складено протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 пояснив, що перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дійсно йому була вручена повістка про необхідність явки саме до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.08.2024 року, по якій він з`явився, що підтверджується повіскою. Проте, в цей же день відносно нього було складено протокол стосовно того, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.08.2024 року. Громадянин повістку отримав 04.08.2024 року особисто та у визначений у повістці строк не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , про причини неявки не повідомив. Позивачу роз`яснено, що рішення за результатами розгляду надійде на його поштову адресу. В зв`язку з неотриманням рішення, позивач 15.01.2025 року звернувся за наданням правничої допомоги до адвоката, яким зроблено запит з проханням повідомити про результати розгляду протоколу. 03.02.2025 року надійшла відповідь та копія постанови №719 від 04.11.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у правопорушенні, передбаченому ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

З вказаною вище постановою позивач не згоден та вважає її незаконною, оскільки він жодної повістки 04.08.2024 року про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.08.2024 року не отримував, тому належним чином не був повідомлений про необхідність явки. Разом з тим, йому була вручена повістка 04.08.2024 року про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.08.2024 року. З`явившись на цю дату він повідомив, що очікує черги на подання заяви на відстрочку та йому виписали повістку про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 30.12.2024 року. Враховуючи викладене вище, ОСОБА_1 не здійснювалось порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме щодо необхідності прибуття 13.08.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці, тому він звернувся до суду з цим позовом та просив:

-скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_2 від 04.11.2024 року №719 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити;

-судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 14.02.2025 року відкрито провадження, та роз`яснено, що відповідач має право подати суду відзив на позовну заяву з надісланням його копії позивачеві.

Від відповідача на адресу суду не було надіслано відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 , хоча ухвалу про відкриття провадження відповідачем отримано 19.02.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Позивач в судове засідання не зявився, проте його представник Коцурак Т.Ю. подала суду заяву, в якій просила справу розглядати у їх відсутність, вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, вищевикладене на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи та надані в їх обґрунтування докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з відміткою в паспорті громадянина України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 18.07.20001 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

Як вбачається з витягу з мобільного застосунку «Резерв+», сформованого 11.07.2024 року, позивачем в цей же день було уточнено свої дані. Крім того, він перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 17).

Судом встановлено, що позивачем було отримано дві повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.08.2024 року (а.с. 19) та на 30.12.2024 року (а.с. 20) для уточнення своїх облікових даних, направлення для проходження медичного огляду, визначення призначення на особливий період.

Разом з тим, 27.10.2024 року в м. Могилів-Подільський інспектором рекрутингу та комплектування старшим сержантом Чернак Г.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , згідно з яким військовозобов`язаний був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 13.08.2024 року для визначення призначення на особливий період. Громадянин повістку отримав 04.08.2024 року особисто та у визначений у повістці строк не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Про причини неявки не повідомив. Повідомлення про розшук ОСОБА_1 було направлено до органів Національної поліції України. 27.10.2024 року даний військовозобов`язаний був розшуканий посадовою особою ТЦК та СП та працівником поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, з метою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Військовозобов`язаним ОСОБА_1 були порушені під час дії особливого періоду вимоги ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 ЗУ «Про оборону України», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 210-1КУпАП. Також позивачу повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 04.11.2024 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить його підпис та відмітка «не погоджується з протоколом» (а.с. 18).

04.11.2024 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 була винесена постанова №719 про накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000.00 грн. у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с. 23).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.00 год. 13.08.2024 року для визначення призначення на особливий період. Громадянин ОСОБА_1 отримав повістку 04.08.2024 року особисто та у визначений у повістці строк не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Про причини неявки не повідомив. Повідомлення про розшук ОСОБА_1 було направлено до органів Національної поліції України 12.10.2024 року даний військовозобов`язаний був розшуканий посадовою особою ТЦК та СП та працівником поліції Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області, з метою складання протоколу. ОСОБА_1 були порушені під час дії особливого періоду вимоги ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 17 ЗУ «Про оборону України». При встановленні розміру штрафу на виконання загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, що передбачені ст. 33 КУпАП було встановлено характер правопорушень, майновий стан: не працює, місячний заробіток не повідомив. Згідно протоколу за №240 про розгляд справи ОСОБА_1 був особисто повідомлений під підпис та не прибув на розгляд справи особисто. На підставі ст. 268 КУпАП адміністративна справа була розглянута за його відсутності.

В порушення абз. 2 п. 14 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом МОУ 01.01.2024 № 3 і зареєстрованої в МЮУ 05.01.2024 за № 36/41381 (надалі Інструкція), копія оскаржуваної постанови протягом трьох днів з дня її винесення не була ні вручена, ні надіслана ОСОБА_1 , в той час як копія постанови вручається особі, притягнутій до адміністративної відповідальності, особисто під підпис. В постанові присутня відмітка про надіслання копії постанови поштою, проте повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутнє.

В матеріалах позовної заяви наявна заява представника позивача Коцурак Т.Ю. про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, яка обґрунтована тим, що пропуск строку звернення до суду із адміністративним позовом зумовлено обізнаністю позивача про існування оскаржуваної постанови лише 03.02.2025 року з відповіді на адвокатський запит поштовими засобами зв`язку, оскільки в день розгляду постанова не була вручена, а лише повідомлено, що постанова за результатами розгляду протоколу буде надіслана поштою.

Згідно із ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня винесення постанови. При цьому судом враховано, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки за наявності поважних причин його пропуску такий строк може бути поновлено.

Однак, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно із ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З матеріалів позову вбачається, що оскаржувану постанову було винесено 04.11.2024 року, про існування якої, як стверджує позивач, він дізнався лише 03.02.2025 року. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Приймаючи до уваги обставини викладені адвокатом позивача в заяві та враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем встановленого законом строку для звернення до суду з адміністративним позовом, а тому вважає за можливе і необхідне поновити позивачу цей строк.

Відповідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За змістом ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

В змісті оскаржуваної постанови йдеться, що ОСОБА_1 був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 10.00 год. 13.08.2024 року для визначення призначення на особливий період. Натомість, в повістці про виклик на 13.08.2024 року вказано про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто факт виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріалами справи не підтверджується.

Склад адміністративного правопорушення - це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він складається з: а) об`єкту; б) об`єктивної сторони; в) суб`єкту; г) суб`єктивної сторони.

Об`єктивну сторону адміністративного правопорушення характеризують ознаки, які визначають акт зовнішньої поведінки правопорушника. До них належать діяння (дія чи бездіяльність), його шкідливі наслідки, причинний зв`язок між діянням і наслідками, місце, час, обстановка, спосіб, знаряддя та засоби вчинення проступку.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом подання доказів.

Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суд керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними ст. 129 Конституції України, до яких відноситься забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Разом з тим, виходячи із положень ч. 2 ст. 77 КАС України та закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 КАС України і ч. 4 ст. 129 Конституції України, суд дійшов висновку, що відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність оскаржуваного рішення, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, оцінивши відповідно до ст. 90 КАС України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд дійшов переконання про протиправність постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 719 від 04.11.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Тому, враховуючи викладене вище та положення ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 9 та п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд прийшов до висновку про скасування даної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 139 КАС України, враховуючи задоволення позову слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору у розмірі 605,60 грн., що підтверджено документально (а.с. 10).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.ст. 7, 9, 210-1, 235, 245, 247, 251, 252, 280, 287 КУпАП, ст.ст. 2, 4, 8, 9, 11, 72-77, 90, 121, 122, 139, 241-246, 250, 255, 286, 268-272, 293, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Визнати причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до адміністративного суду поважними.

Поновити ОСОБА_1 пропущений з поважних причин процесуальний строк для звернення до адміністративного суду.

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №719 від 04 листопада 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн. та провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а в разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 и, місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 20.03.2025 року.

Суддя: