Справа № 521/1279/25
Суддя: Плавич І. В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/1279/25
Номер провадження № 2-а/521/63/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючий суддя Плавич І.В.,

секретар судового засідання Петренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірної та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірної та скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №767 від 15.01.2025 року, постановлену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №767 від 15.01.2025 року, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 гривень. Позивач вважає дану постанову необґрунтованою, такою що не відповідає нормам КУпАП України.

В обґрунтування свої вимог позивач посилається, що 15 січня 2025 року під час перебування у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача було складено протокол №767 від 15.01.2025року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, та в той же день винесено оскаржувану постанову за ч.3 ст. 210-1 КУПАП про те, що позивач ОСОБА_1 нібито скоїв порушення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, а саме не прибув за викликом (повісткою) або мобілізаційним розпорядженням до ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач зазначає, що оскаржувану постанову винесено за відсутності позивача. Вказана постанова не була направлена на адресу позивача. Протокол №767 було складено о 11:00 годині 15.01.2025 року, а розгляд протоколу відбувся того ж дня о 18:00 годині. Позивач зазначає, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що ОСОБА_1 скоїв порушення правил військового обліку, а саме не прибув за викликом, але в той же час не зазначається, за яким викликом (повісткою) повинен був прибути ОСОБА_1 , у яку дату та час. Тобто із матеріалів взагалі не вбачаються обставини скоєння правопорушення та обґрунтована підстава для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Позивач вважає постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року було відкрито провадження по справі та призначено попередній розгляд справи на 17 лютого 2025р.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) належним чином завірені копії документів: копію постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.01.2025року; матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 за ч. 3 ст.210 КУпАП за протоколом №767 від 15.01.2025року.

Оскаржувана постанова №767 від 15.01.2025 року винесена за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, в якій зазначено, що громадянин ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р.) в умовах особливого періоду, а саме не прибуття за викликом (повісткою) або мобілізаційним розпорядженням до Р (М) ТЦК та СП.

Однак протокол №767 від 15.01.2025 року складений за ч.3 ст. 210 КУпАП, в якому зазначено, що громадянин ОСОБА_1 допустив порушення правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (додаток 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних затвердженого постановою КМУ №1487 від 30.12.2022р.) в умовах особливого періоду, а саме не прибуття за викликом (повісткою) або мобілізаційним розпорядженням до Р (М) ТЦК та СП.

Представником відповідача до суду було подано відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив у позовних вимогах позивача відмовити і залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, та зазначив наступне.

В ході складення протоколу №767 від 15.01.2025 відповідною посадовою особою, та за результатами перевірки облікових даних позивача було встановлено, що позивач будучи військовозобов`язаним під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024р., а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633- IX від 11.04.2024р., не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 були розглянуті матеріали справи №1587 про адміністративне правопорушення відносно позивача, та Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.03.2025 5 накладено на нього штраф у розмірі 17000 грн. за те, що він являючись військовозобов`язаним, під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Прядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024р., а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-1Х від 11.04.2024р., не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Представник позивача подала до суду відповідь на відзив представника відповідача, в якому зазначила наступне.

Згідно витягу із Резерв+ позивача ОСОБА_1 , який був наданий суду, містяться відомості щодо вчасного уточнення даних, а саме 22.05.2024 року.

Протокол було складено відносно позивача не за цими підставами, а за підставою начебто неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 за викликом (повісткою). Позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпаП, а протокол про адміністративне правопорушення №767 від 15.01.2025 року було складено за ч.3 ст. 210 КУпаП. При цьому формулювання суті адміністративного правопорушення в протоколі та в постанові одне й те саме: не прибуття за викликом (повісткою) або мобілізаційним розпорядженням до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані Законом вимоги позивач виконав, уточнив свої військо-облікові дані вчасно. Однак жодної повістки на адресу реєстрації та проживання позивача не приходило, як і повідомлень з Укрпошти про необхідність отримати лист у відділенні Укрпошти за місцем мешкання. Свого місця проживання позивач не змінював, постійно проживає та перебуває за адресою, яка зазначена ним Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Надані до суду матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу на повідомлення про вручення повістки.

Представник позивача також вважає, що позивач не є належним чином оповіщеним у розумінні п.41 Порядку № 560 та відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови ця обставина не була врахована. З урахуванням відсутності належного оповіщення позивача, представник позивача вважає, що в даному випадку неявка ОСОБА_1 за викликом для уточнення даних по повістці не свідчить про порушення ним вимог абз. 2 ст.17 Закону України «Про оборону України», абз.2 ч.1, абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, представник позивача надала заяву про слухання справи у її відсутності. Зазначила, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, надав заяву про слухання справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

15 січня 2025 року, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно позивача ОСОБА_1 було складено протокол № 767 від 15.01.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу, 15.01.2025 о 11:00 годині позивач ОСОБА_1 порушив правила військового обліку, а саме не прибув за викликом (повісткою) або мобілізаційним розпорядженням до Р (М) ТЦК та СП.

Судом встановлено, що протокол №767 від 15.01.2025 року, складений відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення має ряд порушень щодо його оформлення та не відповідає Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом №3 від 01.01.2024 Міністерства оборони України, оскільки в протоколі №767 від 15.01.2025 року не вказано яке саме правопорушення, передбачене якою статтею вчинив позивач; не вказано за яким викликом та на яку дату та час позивачу пропонувалось прийти до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зазначено про наявність або відсутність свідків правопорушення, залишено не заповнені графи в протоколі, що є забороненим.

Відповідно до ч.1 ст. 210-1 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення передбаченого частиною 1 цієї статті в особливий період.

15 січня 2025 року Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_4 , № 767 позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

З матеріалів справи вбачається про те, що позивач ОСОБА_1 не був присутній при розгляді протоколу про адміністративне правопорушення та повідомлений про час та місце розгляду справи із порушенням вимог статті 277-2 КУпАП, у зв`язку з чим був позбавлений можливості надати свої заперечення щодо обставин справи, скористатися правовою допомогою.

Відповідно до ч.1 ст.210 КУпАП, передбачена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правилвійськового обліку. Ч. 3ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення порушення передбаченого частиною 1 цієї статті в особливий період.

Постанова про адміністративне правопорушення від 15.01.2025 року, складена відносно позивача не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки вона не містить суті адміністративного правопорушення, зокрема не зазначено об`єктивної сторони правопорушення, яка б відповідала диспозиції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки в постанові зазначені лише наслідки діяння.

Постанова №767 про адміністративне правопорушення від 15.01.2025 року та протокол №767 від 15.01.2025 року містять одну й ту саму суть адміністративного правопорушення, але кваліфікація адміністративних правопорушення різна, що є порушенням вимог КУпАП.

Враховуючи той факт, що протокол про адміністративне правопорушення складений з численними порушеннями та не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, він не може бути доказом по справі. Інші докази, які беззаперечно доводять винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, відсутні.

Згідно з абз. 7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ) у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 було повідомлено та вручено належним чином виклик (повістку) про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до абз.1 п.34 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (в редакції, чинній з 29.06.2024 згідно з постановою КМУ № 747 від 25.06.2024), повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Однак надані до суду матеріали адміністративної справи не містять жодного доказу на повідомлення про вручення повістки.

Згідно з абз.2, 3 п.34 Порядку (в редакції, чинній з 27.08.2024 згідно з постановою КМУ № 951 від 16.08.2024) у разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі не уточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Судом встановлено, що позивач оновив свої персональні дані, що підтверджується військово-обліковим документом у додатку «Резерв+», в якому наявна відмітка «дані оновлені вчасно». При оновленні даних позивач вказав адресу місця проживання : АДРЕСА_1 , а також свій телефон.

Судом встановлено, що 14.10.2024 на ім`я позивача ОСОБА_1 була сформована повістка № 681927 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 24.10.2024 на 11 год. 00 хв. для уточнення даних.

Разом з тим, суд зауважує, що в силу п.41 Порядку № 560 датою належного оповіщення призовника, військовозобов`язаного або резервіста є: дата фактичного вручення повістки або ознайомлення з нею в інший спосіб, або, у разі, якщо призовник, військовозобов`язаний або резервіст оновив свої персональні дані у встановлений законом строк і повістка направлена поштою - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Однак матеріали справи про адміністративне правопорушення, не містять відомостей щодо того, що повістка на ім`я позивача ОСОБА_1 , яка була направлена та відомостей про наслідки щодо її отримання/неотримання або відмови в отриманні, за адресою, вказаною позивачем при оновленні даних щодо належного оповіщення, передбаченого п.41 Порядку №560.

Отже, суд вважає, що позивач не є належним чином оповіщеним у розумінні п.41 Порядку № 560.

Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови ця обставина не була врахована.

Таким чином, з урахуванням відсутності належного оповіщення позивача, суд приходить до висновку, що неявка ОСОБА_1 за викликом для уточнення даних по повістці не свідчить про порушення ним вимог абз. 2 ст.17 Закону України «Про оборону України», абз.2 ч.1, абз. 8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського судуз прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Позивач оновив свої персональні дані у строк, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ).

Проте відомостей, які саме дані позивач не оновив і які підлягали уточненню під час виклику ОСОБА_1 за повісткою на 24.10.2024, відповідачем не наведено ані у протоколі про адміністративне правопорушення, ані в оскаржуваній постанові.

Підсумовуючи викладене, суд приходять до висновку, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Відповідно дост. 1 ЗУ «Про оборону» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, який діє на даний час.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів затверджено Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487.

Відповідно до п. 1 цей Порядок визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п. 10 ст.1Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 , за викликом.

Доказів того, що позивачу були належним чином направлені виклики з метою уточнення військово-облікових даних , матеріали справи не містять.

Відповідно дост.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно із ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно дост. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до cт. 251КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із закріпленого в ч. 4ст. 129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається саме на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно дост. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно п. 3 ч. 3ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено про те, що відсутні належні та допустимі докази щодо наявності вини позивача ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

При таких обставинах, із наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в порушення ч. 2 ст.2 КАС України прийнята постанова про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без ретельного збору та дослідження матеріалів, що мають доказове значення у справі, із передчасним висновком про доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, чим порушені права останнього.

Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає статті 245 КАС України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись 19, 62 Конституції України, ст.ст.5, 9, 19, 20, 72, 77, 90, 139, 194, 241, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) про визнання неправомірної та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №767 від 15.01.2025 року відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повні відомості про учасників справи згідно ст.. 246 ч.5 п. 4 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Суддя: І.В. Плавич