Справа № 300/147/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

20 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/147/25 пров. № А/857/10572/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Курильця А. Р.
суддів -Кузьмича С. М.
Мікули О. І.

перевіривши в електронній формі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ІННОВАЦІЙНО- ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ НОВА ТЕХНОЛОГІЯ на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 300/147/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ "НОВА ТЕХНОЛОГІЯ" до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування в частині податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ НОВА ТЕХНОЛОГІЯ звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування в частині податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 року відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

18.02.2025 року від представника ТОВ ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ НОВА ТЕХНОЛОГІЯ надійшло клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про виклик свідка.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у задоволенні клопотання ТОВ ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ НОВА ТЕХНОЛОГІЯ відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ НОВА ТЕХНОЛОГІЯ, подала апеляційну скаргу.

Зважаючи на надану законодавцем до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС технічну можливість розглядати (формувати та зберігати) справи в паперовій, електронній чи змішаній формі, суддя доповідач вважає за доцільне дану справу розглядати у змішаній формі без витребування такої із суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про прийнятність апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ця засада (принцип) судочинства закріплена й у частині третій статті 2 і статті 13 КАС України.

Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII і статті 13 КАС України. Крім того, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 6. ч. 3 ст. 2 КАС України).

При цьому, на відміну від статті 129 Конституції України в редакції, чинній до 29 вересня 2016 року, яка до основних засад судочинства відносила забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, положення цієї ж статті у чинній редакції Конституції України такого застереження не передбачають.

Крім того, у рішенні від 13.06.2019 № 3-208/2018 (2402/18) Конституційний Суд України дійшов висновку, що обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи.

Обмеження доступу до суду апеляційної інстанції, як складової права на судовий захист, можливе лише з обов`язковим дотриманням конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, а також принципу верховенства права, відповідно до якого держава має запровадити таку процедуру апеляційного перегляду, яка забезпечить ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, зокрема дасть можливість відновлювати порушені права і свободи особи та максимально запобігати негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки суду першої інстанції (справа щодо конституційності положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина друга статті 293 КАС України).

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (частина третя статті 293 КАС України).

Перелік ухвал, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду, визначений статтею 294 КАС України.

Відповідно до цієї статті окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження;28) залишення без задоволення заяви, поданої в порядку, визначеному статтею 383 цього Кодексу; 29) відмови у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення; 30) прийняття або відмови у прийнятті звіту суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення.

Таким чином у частині першій статті 294 КАС України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подана апеляційна скарга окремо від рішень.

При цьому обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 294 КАС України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Варто зазначити, що за правилами частини третьої статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Тобто незгода із такою ухвалою суду першої інстанції може бути висловлена заявником в обґрунтуванні вимог апеляційної скарги особи на судове рішення суду першої інстанції, ухвалене по суті позовних вимог.

Конституційний Суд України, зокрема, вказував, що заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Це положення слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду. (абзац 5 пункту 3.2. рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про виклик свідка, однак окружний суд відмовив в задоволенні такого клопотання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 65 Кодексу адміністративного судочинства України, як свідок в адміністративній справі судом може бути викликана будь-яка особа, якій відомі обставини, що належить з`ясувати у справі. Свідок викликається в судове засідання з ініціативи суду або учасників справи. Учасник справи, заявляючи клопотання про виклик свідка, повинен зазначити його ім`я, місце проживання (перебування), роботи чи служби та обставини, щодо яких він може дати показання.

Заява про виклик свідка має бути подана до або під час підготовчого судового засідання, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання у справі (ч.3 ст.92 КАС України).

Апеляційний суд звертає увагу, що доводи і мотиви щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, яка, на переконання скаржника, підлягала розгляду в порядку загального позовного провадження є самостійною підставою для обов`язкового скасування рішення суду (пункт 7 частини 3 статті 317 КАС України).

Так само й обсяг зібраної доказової інформації в контексті повноти з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (пункт 1 частини 1 статті 317 КАС України )

А тому, включення у зміст апеляційної скарги заперечення на судове рішення, що не підлягає оскарженню, в тому числі щодо вибору виду провадження та виклику свідків, є цілком достатнім способом юридичного вираження вимог апеляційної скарги на судове рішення по суті позовних вимог.

Вказане не створює необхідності подання окремої апеляційної скарги. Судом апеляційної інстанції будуть враховані відповідні заперечення під час розгляду справи по суті вимог апеляційної скарги на кінцеве судове рішення.

Колегія суддів зауважує, законодавець цілеспрямовано обмежив коло процесуальних питань, результат вирішення яких - ухвали суду - підлягають самостійному апеляційному оскарженню, з огляду на пріоритетність вирішення тих чи інших процесуальних питань. Надання учасникам судового процесу права на апеляційне оскарження всіх ухвал суду першої інстанції окремо від рішення суду незалежно від їх процесуальної суті і значення стало б передумовою для зловживання учасниками справи процесуальними правами та безпідставного затягування розгляду справи, що не відповідало б основним завданням судочинства.

Установлення ж процесуальним законом заборони (обмеження) щодо окремого оскарження ухвал, не передбачених статтею 294 КАС України, спрямоване на відстрочення реалізації права на апеляційне оскарження з питань, що не перешкоджають подальшому провадженню у справі до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору, і має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.

Таким чином, отримавши апеляційну скаргу на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції відповідно до частини третьої статті 293 КАС України повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

При цьому, основними критеріями ухвал, до яких суд апеляційної інстанції застосовує частину третю статті 293 КАС України, є те, що ці ухвали не підлягають оскарженню окремо від рішення, водночас заперечення на такі ухвали можуть бути викладені як доводи апеляційної скарги на рішення по суті.

Натомість пункт 1 частини першої статті 299 КАС України містить таке поняття як "подання апеляційної скарги на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню".

Аналіз приписів частини третьої статті 293 та пункту 1 частини першої статті 299 КАС України свідчить, що законодавцем розмежовано застосування судом апеляційної інстанції правових норм під час розгляду апеляційної скарги на ухвали суду першої інстанції, які не підлягають оскарженню.

При цьому варто зауважити, що правильність застосування судом апеляційної інстанції вказаних процесуальних норм є важливою також й у зв`язку з тим, що частиною третьою статті 293 КАС чітко визначено, що ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, поданої на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, не підлягає оскарженню.

Водночас за змістом частини третьої статті 328 КАС України прямо передбачено оскарження у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, про повернення апеляційної скарги.

Отже застосування судом апеляційної інстанції частини третьої статті 293 КАС України обмежує права особи на оскарження такої ухвали в касаційному порядку.

Розмежовуючи приписи частини третьої статті 293 та пункту 1 частини першої статті 299 КАС, відмінністю між їх застосуванням мають бути такі критерії як: чи порушено процесуальні права учасника справи; чи впливає ухвала суду на рішення по суті.

Ухвала Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року впливає на рішення по суті, оскільки зачіпає процесуальні права сторін, дотримання яких обумовлює законність та обґрунтованість судового рішення. З огляду на зазначене, ухвала суду першої інстанції про розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та про виклик свідка підлягає оскарженню в апеляційному порядку, однак одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору.

Варто зауважити, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення.

Подібний правовий підхід щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

На підставі викладеного, керуючись статтями 293, 294, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ІННОВАЦІЙНО-ІНЖИНІРИНГОВА КОМПАНІЯ НОВА ТЕХНОЛОГІЯ на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі № 300/147/25 повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Ухвалу разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Суддя-доповідач А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула