Справа № 640/20093/20
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративного-господарського штрафу №205488 від 04 серпня 2020 року у сумі 34000,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування господарського штрафу від 04.08.2020 №205488 у сумі 34000,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що договір оренди транспортного засобу марки DAF, номерний знак НОМЕР_1 під час перевірки не було надано. Крім того, апелянт вважає, що позивач повинен був переоформити транспортний засіб на перевізника, який здійснював керування спірним транспортним засобом.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області 10.06.2020, відповідно до направлення на перевірку № 026426 від 05.06.2020, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, був зупинений транспортний засіб марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до наданої під час перевірки транспортного засобу інформації, транспортний засіб марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 .. Договір оренди транспортного засобу під час перевірки не було надано.

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 було встановлено, що навантаження па одиночну вісь склало 14,32 т при нормативно допустимому -11т.

Про вище вказані дані результатів габаритно-вагового контролю свідчить талон зважування від 10.06.2020, час зважування 14:24 год.

Також, контролюючими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було складено довідку про здійснення габаритно-вагового контролю №039837 від 10.06.2020.

У зв`язку з виявленими під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам та правилам, інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 027745 від 10.06.2020.

Відповідно до Акту №2246040 від 10.06.2020, під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: при нормативному навантаженні на одиночну вісь 11,00 тонн, фактичне навантаження становило 14,32 тонн.

Повідомленням від 30.07.2020 № 4931 ОСОБА_1 було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 04.08.2020.

Згідно з інформацією про відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті «Укрпошта», повідомлення направлено на адресу позивача 30.07.2020, 01.08.2020 повідомлення було отримано.

За результатами розгляду Акту №2246040 від 10.06.2020, Київським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову про застосування господарського штрафу від 04.08.2020 №205488, якою, за порушення абзацу 16 статті 60 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» з ОСОБА_1 стягнуто адміністративно-господарський штраф в сумі 34000,00 грн.

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 зазначеного Закону передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Згідно ст. 3 Закону № 2344-III, цей Закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно пунктів 2-4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За приписами статті 6 Закону №2344-III, у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до пунктів 12-15 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 17 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

У відповідності до пункту 20 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Укртрансбезпеки в Одеській області проведено рейдову перевірку, зокрема, транспортного засобу марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт № 224604 від 10 червня 2020 року.

Згідно Акту №2246040 від 10.06.2020, під час перевірки виявлено порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, а саме: при нормативному навантаженні на одиночну вісь 11,00 тонн, фактичне навантаження становило 14,32 тонн, відповідальність за яке передбачена абзацом 16 статті 60 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, положеннями статті 1 Закону №2344-ІІІ визначено, що послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату; автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Частиною 1 статті 33 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи вищезазначене, штраф передбачений абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III підлягає застосуванню до автомобільних перевізників, тобто до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі перевезення вантажів транспортними засобами та/або юридичних та фізичних осіб, які здійснюють автомобільні перевезення за власний кошт.

Матеріали справи свідчать, що транспортний засіб (тягач) марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності позивачу, передано останнім в оренду ФОП ОСОБА_2 , який він передав в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «ФЕМ Транс», на підставі Договору оренди транспортних засобів №02-14 від 14 квітня 2020 року.

Тобто, з викладеного вище вбачається, що позивач не є перевізником у спірних правовідносинах, а є орендодавцем транспортного засобу.

Крім цього, в матеріалах справи наявний Договір на транспортно-експедиційне обслуговування від 25.10.2019 №FA-2510, укладений між ТОВ «ФЕМ Транс» та SIA ADEL TRADE LOGISTIC COMPANY, а також, товарно-транспортна накладна №б/н від 10.06.2020, якими підтверджується здійснення перевезення саме ТОВ «ФЕМ Транс», а не позивачем.

Чинним законодавством прямо передбачено, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону «Про автомобільний транспорт», застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте, автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону), а не власник/користувач транспортного засобу.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20, від 01 червня 2023 року у справі № 640/39442/21.

Щодо доводів апелянта про те, що договір оренди транспортного засобу марки «DAF», номерний знак НОМЕР_1 під час перевірки не було надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одним з документів, на підставі якого здійснювалось перевезення вантажу, є товарно-транспортна накладна на соняшник, в якій зазначено, що перевізником є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕМ Транс».

Крім того, слід зазначити, що на підставі самих лише реєстраційних документів на транспортний засіб неможливо визначити суб`єкта, який має нести відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Ці вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений суб`єкт (особа порушника), який в розумінні частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ має нести відповідальність за порушення вимог цього Закону.

Відтак, у даному випадку, позивач є неналежним суб`єктом господарювання, який повинен нести відповідальність за порушення норм чинного законодавства.

Посилання апелянта на те, що позивач повинен був переоформити транспортний засіб на перевізника, який здійснював керування спірним транспортним засобом, колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на наступне.

У відповідності до положень Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379, тимчасовий реєстраційний талон підтверджує факт передачі власником належного йому транспортного засобу іншій особі.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 06.07.2023 у справі № 560/514/22 та від 07.12.2023 у справі № 600/1407/22-а викладено висновок про те, що на власника транспортного засобу, у разі передачі права керування транспортним засобом іншій особі, не покладається обов`язок з оформлення тимчасового реєстраційного талону. Вирішення питання оформлення тимчасового реєстраційного талону чи ні законодавець залишив на розсуд самого власника.

З наведеного слідує, що автомобільного перевізника під час розгляду справи органом контролю було встановлено виключно на підставі реєстраційних документів на транспортний засіб.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №205488 від 04 серпня 2020 року до ОСОБА_1 підлягає скасуванню, оскільки, позивач не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт в межах спірних правовідносин, а тому, правові підстави для застосування до нього вказаного штрафу відсутні.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.