Справа № 480/6386/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 р.Справа № 480/6386/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумського окружного адміністративного суду на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 (суддя Ясиновський І.Г.; м. Полтава) по справі № 480/6386/24

за позовом ОСОБА_1

до Сумського окружного адміністративного суду

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Сумського окружного адміністративного суду (надалі також - відповідач), в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність Сумського окружного адміністративного суду щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року включно з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №391 від 23.04.2023 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану»;

- зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд нарахувати та виплатити позивачу суму недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу за період з 06.03.2024 по 18.04.2024.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2024 матеріали адміністративної справи № 480/6386/24 передано на розгляд Другого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.08.2024 адміністративну справу № 480/6386/24 за позовом ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії передано за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Сумського окружного адміністративного суду щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року з врахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" №391 від 23 квітня 2023 року.

Зобов`язано Сумський окружний адміністративний суд здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суми недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнту 1,5 до посадового окладу за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" №391 від 25 квітня 2023 року.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його незаконність, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 у справі № 480/6386/24 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що Наказ №032 від 12.04.2024, яким внесені зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, та віднесено м. Суми Сумської територіальної громади до території можливих бойових дій опублікований у офіційному виданні і відповідно набрав чинності 19.04.2024. Тому саме з цієї дати (а не з 06.03.2024 як помилково зазначив суд) посадовий оклад повинен визначатися з урахуванням коефіцієнта 1,5, як того вимагає постанова Кабінету Міністрів України №391 від 23.04.2023 року «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану».

Позивач не реалізувала своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є працівником Сумського окружного адміністративного суду та працює на посаді секретаря судового засідання з 08.12.2017 згідно Наказу Керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №159-ОС від 07.12.2017 /зв.а.с.42/.

Відповідно до абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану від 25 квітня 2023 року №391, який застосовується із 01 січня 2024 року, установити, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження: на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади, визначені Кабінетом Міністрів України у відповідних схемах посадових окладів, визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

19 квітня 2024 року набрав чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року №108, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 квітня 2024 року за № 555/41900, яким внесено зміни до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309, зокрема м. Суми Сумської територіальної громади віднесено до території можливих бойових дій - з 06 березня 2024 року.

Наказом в.о. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду №34-ОД від 28 травня 2024 року "Про затвердження переліку працівників, які здійснюють свої повноваження в приміщенні суду з 19 квітня 2024 року безпосередньо на території можливих бойових дій та визначення підвищеного розміру посадового окладу працівникам апарату суду з урахуванням коефіцієнту 1,5" /а.с. 6-7/ затверджено перелік працівників апарату Сумського окружного адміністративного суду, які здійснюють свої повноваження в приміщенні суду з 19 квітня 2024 безпосередньо на території можливих бойових дій, до якого включено секретаря судового засідання - Мельник Ольгу.

Згідно з пунктом 2 цього наказу визначити з 19 квітня 2024 року підвищення розміру посадового окладу працівникам апарату Сумського окружного адміністративного суду, зазначених у частині першій цього наказу суду, з урахуванням коефіцієнту 1,5.

Відповідно до розрахункових листів Сумського окружного адміністративного суду /а.с. 8,а.с. 42/ заробітна плата ОСОБА_1 нарахована та виплачена, виходячи з посадового окладу, визначеного з урахуванням коефіцієнта 1,5 починаючи з 19 квітня 2024 року.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати за період з 06 березня 2024 року до 18 квітня 2024 року заробітної плати з врахуванням коефіцієнта 1,5 у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №391 від 23 квітня 2023 року "Деякі питання оплати правці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану", позивач звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки не зважаючи на те, що Наказ № 108 набрав чинності 19.04.2024 ним визначено конкретну дату, з якої м. Суми віднесено до територій можливих бойових дій, а саме - 06 березня 2024 року, а тому для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які з 06 березня 2024 року безпосередньо здійснюють свої повноваження на території м. Суми (для якої не визначена дата припинення можливості бойових дій) посадові оклади, визначені Кабінетом Міністрів України у відповідних схемах посадових окладів, повинні визначатися з урахуванням коефіцієнта 1,5, а відтак, суд дійшов висновку про допущення відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року заробітної плати з врахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до Постанови № 391.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України), Законом України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95-ВР) та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами 1, 3 статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Згідно зі статтею 1 Закону № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 за № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Положеннями статті 50 Закону № 889-VIII визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому такий неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та діє по теперішній час.

25.04.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 391 відповідно до підпункту 1 пункту 1 якої, на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження, зокрема, на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади, визначені відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок), визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Постанови № 391 підвищення розмірів посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів, передбачених підпунктом 1 цього пункту, здійснюється з урахуванням фактично відпрацьованого часу протягом місяця; заробітна плата працівникам державних органів нараховується відповідно до абзацу першого цього підпункту з урахуванням підвищених розмірів посадових окладів, передбачених підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, які визначені та затверджені у штатному розписі відповідного державного органу.

Відповідно до абзацу 1 підпункту 3 пункту 1 Постанови № 391 для цілей Постанови № 391 розташування робочого місця працівника визначається керівником державного органу (керівником державної служби, суб`єктом призначення) шляхом затвердження відповідного переліку працівників, які здійснюють свої повноваження безпосередньо на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Згідно з пунктом 4 Постанови № 391 вона набирає чинності з дня її опублікування і застосовується до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 06.12.2022 № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (далі Постанова № 1364) установлено, зокрема, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі - перелік), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони з урахуванням пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій; у переліку визначаються дата початку та дата завершення бойових дій (дата виникнення та припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації.

Так, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 за № 309 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

12.04.2024 Наказом № 108, який набрав чинності 19.04.2024, внесено відповідні зміни до Переліку № 309 та, зокрема, віднесено м. Суми Сумської міської територіальної громади до території можливих бойових дій з датою такого віднесення 06.03.2024 та без визначення дати припинення можливості бойових дій.

Відповідно до абзацу 4 пункту 3 Постанови № 391 працівникам державних органів, які включені до переліку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, за періоди роботи на територіях, які не включені до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, нарахування заробітної плати проводиться виходячи з посадових окладів, визначених законодавством.

Таким чином, нормативний акт, що встановив застосування до посадового окладу, визначеного відповідно до законодавства у схемах (розмірах) посадових окладів (тарифних ставок) коефіцієнта 1,5 (Постанова № 391), набрав чинності з моменту публікації (28.04.2023) та застосовується в частині визначення посадових окладів з урахуванням коефіцієнта 1.5 з 01.01.2024, а Наказ № 108, що опублікований 19.04.2024, містить конкретну дату віднесення м. Суми до територій можливих бойових дій 06.03.2024, а тому саме з вказаної дати мають бути застосовані відповідні законодавчо визначені наслідки, у тому числі і нарахування заробітної плати з урахуванням коефіцієнту 1.5.

Доводи апеляційної скарги про те, що Наказ №108 набрав чинності 19 квітня 2024 року, а тому не може застосовуватися до правовідносин, які виникли до 19 квітня 2024 року, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що правовідносини щодо оплати праці працівників державних органів (із визначенням посадового окладу з урахуванням коефіцієнта 1,5) врегульовані абзацом 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови № 391, який застосовується із 01 січня 2024 року, та є обов`язковим до виконання в силу частини першої статті 117 Конституції України, тоді як наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами, внесеними наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 12 квітня 2024 року №108) лише встановлює Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Отже, враховуючи те, що м. Суми Сумської міської територіальної громади до території можливих бойових дій віднесено з 06 березня 2024 року, саме з цієї дати посадовий оклад позивача повинен визначатися з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідачем жодних належних доказів на підтвердження правомірності власних дій (бездіяльності) , які є предметом оскарження, надано не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати за період з 06 березня 2024 року по 18 квітня 2024 року включно з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №391 від 23.04.2023 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» та необхідності зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму недоплаченої заробітної плати, обчисленої з урахуванням коефіцієнта 1,5 до посадового окладу за період з 06.03.2024 по 18.04.2024.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумського окружного адміністративного суду залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 по справі № 480/6386/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова