Справа № 363/4256/24
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року справа №363/4256/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Електронні інновації» до Вишгородської міської ради Київської область, Виконавчого комітету Вишгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Вишгородського районного суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Електронні інновації» (далі позивач, Товариство) з позовною заявою до Вишгородської міської ради Київської область (далі відповідач 1, Міськрада), Виконавчого комітету Вишгородської міської ради (далі відповідач 2, Виконком), в якій просить визнати незаконним та скасувати Рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 417 від 25 червня 2024 року «Про затвердження рішення інвестиційної комісії з визначення переможця інвестиційного конкурсу щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгород».

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 27.08.2024 адміністративну справу №363/4256/24 було передано до Київського окружного адміністративного суду для розгляду за територіальною підсудністю.

За результатом автоматизованого розподілу, справу №363/4256/24 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Василенко Г.Ю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 справа прийнята суддею до провадження, розгляд якої вирішено здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки відповідачем 2 прийнято рішення, яким порушено умови розірвання договору інвестування будівництва об`єкта промисловості та торгівлі, без надання позивачу строку для усунення порушень або безумовного виконання умов договору, то таке рішення порушує права позивача, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в силу своєї протиправності.

Відповідачі письмових відзивів на позовну заяву суду не подали.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

За приписами частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Між Комунальним підприємством «Координаційний центр з будівництва та земельних питань Вишгородської міської ради» (Замовник, Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електронні інновації» (Інвестор, Сторона 2) та Вишгородською міською радою (Організатор, Сторона 3) було укладено 08.01.2019 договір інвестування будівництва об`єкта промисловості та торгівлі (Договір), предметом якого є передача Стороною 1 Стороні 2 передбачених цим договором функцій замовника щодо проектування, будівництва, введення в експлуатацію та оформлення права власності на об`єкт промисловості та торгівлі (надалі - Об`єкт) на земельній ділянці, що розташована по вул. Шолуденка в м. Вишгороді, кадастровий номер :01:105:6115 (Земельна ділянка), яка належить територіальній громаді м.Вишгород в особі Вишгородської міської ради та перебуває в оренді Сторони 1, з переходом права власності на цей Об`єкт до Сторони 2, та визначення порядку взаємодії Сторін на умовах та в порядку, передбаченому Договором.

Пунктом Договору 4.7. передбачено, що Сторона 3 має право, зокрема, розірвати цей договір в односторонньому порядку у випадку невиконання або неналежного виконання Стороною 2 своїх зобов`язань за цим Договором та/або додаткових угод до цього Договору (в т.ч. передбачених графіком реалізації та фінансування проекту) за умов та в порядку, передбачених пунктом 5цього Договору (підпункт 4.7.1.).

Відповідно до пунктів 5.4. Договору у разі невиконання або неналежного виконання Стороною 2 зобов`язань за цим Договором питання розірвання цього Договору за пропозицією Сторони 3 виноситься на розгляд Комісії в порядку, передбаченому розділом 4 Положення про порядок підготовки та проведення інвестиційних конкурсів щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгорода, затвердженого рішенням Вишгородської міської ради від 28.04.2016 № 10/6.

Після розгляду Комісією та прийняття нею рішення, затвердженого рішенням виконавчого комітету Вишгородської міської ради, Сторона 3 повідомляє Сторону 2 про:

- необхідність безумовного виконання умов цього Договору протягом 30 календарних днів;

- терміни розірвання цього Договору у разі неусунення Стороною 2 порушень його умов.

У разі неусунення Стороною 2 порушень умов цього Договору протягом 37 календарних днів з дня направлення Стороною 3 на адресу Сторони 2, зазначену в пункті 7 цього Договору, повідомлення про розірвання, Договір буде вважатись розірваним з 38-ого календарного дня з дня направлення Стороною 3 на адресу Сторони 2 такого повідомлення.

Відповідно до пункту 6.2. Договору строк будівництва Об`єкта інвестування повинен бути не більше 3 (трьох) років з

Згідно з доводами позивача жодної вимоги щодо порушення ним строків зі сторони відповідачів не надходило. При цьому, у зв?язку з воєнним станом, який спричинив ряд складнощів виникли труднощі з веденням будівництва, але наразі позивачем розроблено проєктну документацію.

У червні 2024 року відбулося засідання комісії з підготовки та проведення інвестиційного конкурсу щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгород Виконкому Міськради, результати якого оформлено протоколом № 17 від 04.06.2024, зі змісту якого вбачається, що голова комісії Карпов В.А. відкрив засідання та оголосив рішення Вишгородської міської ради від 25.04.2024 № 42/7 «Про розірвання Договору інвестування будівництва об`єкта промисловості та торгівлі від 08.01.2019 в односторонньому порядку» та зазначив, що згідно з пунктом 6.2. Договору строк будівництва Об`єкта інвестування повинен бути не більше 3 (трьох) років з моменту набрання чинності цього Договору; діючого редакцією пункту 2.3. Договору передбачено плановий термін введення в експлуатацію об`єкта - грудень 2022. Підставою для розірвання Договору в односторонньому порядку є невиконання ТОВ «Електронні інновації» взятих на себе за Договором зобов`язань.

Крім того, присутнім на засіданні Комісії доведено до відома зміст листа КП «Координаційний центр з будівництва та земельних питань Вишгородської міської ради» - орендаря земельної ділянки, яка передана в суборенду ТОВ «Електронні інновації», про припинення дії договору оренди земельної ділянки від 03.07.2019. Директор ТОВ «Електронні інновації» повідомив, що наразі Товариством розроблено проекту документацію, але у зв`язку з воєнним станом не відкрито декларацію про початок будівельних робіт.

Голова комісії Карпов В.А. поставив на голосування питання щодо розірвання договору інвестування будівництва об`єкта промисловості та торгівлі від 08.01.2019 в односторонньому порядку. Голосували: за 5; проти 0, утрималося 0. Рішення про розірвання договору інвестування будівництва об`єкта промисловості та торгівлі від 08.01.2019 в односторонньому порядку прийнято.

Рішенням Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 25.06.2024 №417 «Про затвердження рішення інвестиційної комісії з визначення переможця інвестиційного конкурсу щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгород», розглянувши протокол засідання комісії з проведення інвестиційних конкурсів щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгород від 04.06.2024 № 17, виконавчий комітет Вишгородської міської ради вирішив затвердити рішення комісії з проведення інвестиційних конкурсів щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгород, оформлене протоколом засідання комісії від 04.06.2024 № 17.

Вважаючи таке рішення Виконавчого комітету Вишгородської міської ради протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто

Виходячи з наведених норм основного закону у зв`язку з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

При цьому, принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 01.07.2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) (заява № 37801/97, пункт 36), вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: взяти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Разом з тим, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Таким чином, рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування, відповідно до Конституції України визначає Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (діла Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до статті 1 Закону № 280/97-ВР виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст (частина друга статі 2 Закону № 280/97-ВР).

Місцеве самоврядування здійснюється на принципах, зокрема, народовладдя, законності та гласності (стаття 4 Закону № 280/97-ВР).

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 280/97-ВР відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом.

Відповідно до статті 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Згідно з пунктами 28-1, 30, 34, 4 3,51 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: прийняття рішень про укладення спеціальних інвестиційних договорів відповідно до Закону України «Про державну підтримку інвестиційних проектів із значними інвестиціями»; прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади; затвердження договорів, укладених сільським, селищним, міським головою від імені ради, з питань, віднесених до її виключної компетенції; вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин; надання згоди на передачу об`єктів з державної у комунальну власність та прийняття рішень про передачу об`єктів з комунальної у державну власність, а також щодо придбання об`єктів державної власності;

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад, крім повноважень, передбачених цим Законом, здійснюють й інші надані їм законом повноваження (стаття 40 Закону № 280/97-ВР).

Таким чином, виконавчий орган міської ради зобов`язаний реалізовувати надані повноваження лише на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням принципів верховенства права, законності та пропорційності. Відповідно, будуючи на договірних засадах взаємовідносини з підприємствами, установами та організаціями, органи місцевого самоврядування мають дотримуватися аналогічних принципів.

Враховуючи вказані норми та обставини справи, дослідивши та оцінивши спірні правовідносини суд визначив, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем 2 за наслідками договірних відносин (інвестування будівництва) між позивачем та відповідачами, тож для встановлення правомірності такого рішення суд досліджує та оцінює такі взаємовідносини на предмет їх відповідності положенням законодавства.

Відповідно до статей 9, 18, 20, 21 Закону України від 18.09.1991 № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода) або проспект цінних паперів (рішення про емісію цінних паперів). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності.

Держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб`єктів.

Умови договорів, укладених між суб`єктами інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб`єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору.

При недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

Сплата штрафів і неустойок за порушення умов договорів, а також відшкодування завданих збитків не звільняють винну сторону від виконання зобов`язань, якщо інше не передбачено законом або договором.

Зупинення або припинення інвестиційної діяльності провадиться за рішенням: інвесторів, при цьому інвестори відшкодовують збитки учасникам інвестиційної діяльності; правомочного державного органу.

Рішення державного органу про зупинення або припинення інвестиційної діяльності може бути прийнято з таких причин: якщо її продовження може призвести до порушення встановлених законодавством санітарно-гігієнічних, архітектурних, екологічних та інших норм, прав та інтересів громадян, юридичних осіб і держави, що охороняються законом; оголошення в установленому законом порядку інвестора банкрутом внаслідок неплатоспроможності; стихійного лиха; запровадження надзвичайного стану.

Відповідно до частин третьої, четвертої, сьомої статті 179 Господарського кодексу України (далі ГП України) укладення господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим державним органом або органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови;

договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Таким чином, з наведених положень норм чинного законодавства вбачається, що інвестиційні взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності визначаються договором. Такий договір за своєю правовою природою є господарським договором, тож, зокрема, його умови, правила виконання, зміни та розірвання, мають відповідати правилам ГП України та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

За приписами статті 188 ГП України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 218 ГП України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору.

За приписами статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статі 526 ЦК України зобов`язанням має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За приписами статті 610, пункту 1 частини першої статі 611, частини першої статі 614 ЦК України порушенням зобов`язанням є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язанням (неналежне виконання).

Уразі порушення зобов`язанням настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язанням внаслідок односторонньої відмови від зобов`язанням, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Особа, яка порушила зобов`язанням, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язанням.

У разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язанням, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 615 ЦК України).

Особа, яка порушила зобов`язанням, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язанням, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (частина перша статті 617 ЦК України).

З наведених положень ГП України та ЦК України вбачається, що умови договорів мають бути ними передбачені. Договір може бути розірвано в односторонньому порядку (за невиконання зобов`язань за договором) у тому випадку, коли це прямо передбачено договором та обов`язково з дотриманням встановленої процедури розірвання договору в односторонньому порядку (надіслання пропозиції, вимоги). При цьому слід також враховувати наявність/відсутність обставин звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання, зокрема, у випадку настання форс-мажорних обставин.

У взаємозв`язку з вищенаведеним в сукупності суд встановив, що відповідачами не подано суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що приймаючи та затверджуючи спірним рішенням рішення про розірвання договору інвестування будівництва об`єкта промисловості та торгівлі від 08.01.2019, укладеного між позивачем, КП «Координаційний центр з будівництва та земельних питань Вишгородської міської ради» та Вишгородською міською радою, вживалися заходи та виконувалися обов`язкові процедури, які передують розірванню договору в односторонньому порядку.

Натомість, згідно з доводами позивача, жодної вимоги щодо порушення ним строків зі сторони відповідачів йому не надходило, а також відповідачі не надали йому строк для усунення порушень або необхідності безумовного виконання умов вказаного договору, як і не врахували складнощі з виконанням умови договору щодо строків будівництва у зв`язку з воєнним станом у країні.

Водночас суд зазначає, що ще 28.02.2022 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) листом №2024/02.0-7.1 засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Також ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, без дотримання обов`язкових процедур, які передують розірванню договору в односторонньому порядку (зокрема надіслання вимоги, надання часу на усунення порушень, з`ясування обставин звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання), здійснення такого розірвання договору є протиправним, оскільки не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та порушує принцип верховенства права і прав позивача.

Відповідно, спірне рішення, яким затверджено розірвання договору в односторонньому порядку, яке визнано судом протиправним, також є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того суд зазначає, що відповідачами не подано будь-яких документів для обґрунтування своєї правової позиції та правомірності прийнятого оскаржуваного рішення.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Натомість відповідачами у справі вказаний обов`язок проігноровано.

У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у сумі 3028,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.

У взаємозв`язку з вищенаведеним та керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Позовну заяву Товариства обмеженою відповідальністю «Електронні інновації» задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення виконавчого комітету Вишгородської міської ради № 417 від 25 червня 2024 року «Про затвердження рішення інвестиційної комісії з визначення переможця інвестиційного конкурсу щодо будівництва, реконструкції об`єктів житлового, нежитлового призначення та соціальної інфраструктури м. Вишгород».

3. Стягнути на користь Товариства обмеженою відповідальністю «Електронні інновації» сплачений судовий збір в сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Вишгородської міської ради.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.