Справа № 340/5031/24
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/5031/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чабаненко С.В. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року по справі №340/5031/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 13.05.2024;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про направлення ОСОБА_1 на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, забезпечивши ОСОБА_1 направленням відповідної форми та необхідними для проходження військово-лікарської комісії документами.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року позов задоволено частково, суд:

- визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 13.05.2024;

- зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 13.05.2024 про направлення його на проходження медичного огляду військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби;

- в задоволені решти позовних вимог відмовив.

14 листопада 2024 року додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково:

стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у сумі 5000 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій зазначено, що заявлена до стягнення сума правничої допомоги у розмірі 10 000 грн є належним чином обгрунтованою та підтвердженою, а зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу є безпідставним. Просить стягнути судові витрати на правничу допомогу у обсязі, заявленому позивачем.

Відповідач, не погодившись з додатковим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на завищення заявлених до відшкодування судових витрат та відсутність у Військової частини НОМЕР_1 фінансової спроможності на їх відшкодування, просить скасувати додаткове рішення першої інстанції та відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, між ОСОБА_1 та Адвокатським об?єднанням «Науменко, Боруш і партнери» 10 липня 2024 укладено договір № 38-ЗВК про надання професійної правничої допомоги.

У п. 7.1 вказаного договору зафіксовано, що гонорар Адвокатського об?єднання узгоджується до надання професійної правничої допомоги. Якщо сторони узгодили надання професійної правничої допомоги але гонорар не був (не міг бути) визначений на момент узгодження заявки, то він вказується в Акті надання професійної правничої допомоги в залежності від обсягу наданих співробітниками Адвокатського об?єднання послуг або витраченого обсягу часу на надання професійної правничої допомоги, виходячи з погодинної оплати гонорару (у разі погодинної оплати).

За результатами надання правових послуг сторонами 24.10.2024 підписано Акт №1 про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору № 38-ЗВК, згідно якого адвокатом надано наступні юридичні послуги позивачу:

1) складання позовної заяви немайнового характеру, справи по КАСУ, справа №340/5031/24 (26.07.2024), на яку витрачено 1,5 години, на загальну суму 6223,00 грн.;

2) відправка процесуального документу до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу: 1) позовна заява, справа №340/5031/24, на яку витрачено 5 хвилин, на загальну суму 345,00 грн.;

3) відправка письмової кореспонденції поштою та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу: 1) відправка примірника позовної заяви на адресу відповідача у справі № 340/5031/24, листом через відділення АТ «Укрпошта», на яку витрачено 10 хвилин, на загальну суму 691,00 грн.;

4) складання письмових пояснень у справі № 340/5031/24 на виконання ухвали суду від 05.08.2024 (15.08.2024), на яку витрачено 25 хвилин, на загальну суму 1721,00 грн.;

5) відправка процесуального документу до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу: 1) письмові пояснення суду на виконання ухвали у справі № 340/5031/24, на яку витрачено 5 хвилин, на загальну суму 344,00 грн.;

6) складання відповіді на відзив, справи по КАСУ, у справі № 340/5031/24 (25.09.2024), на яку витрачено 0,5 години, на загальну суму 2083,00 грн.;

7) відправка процесуального документу до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу: 1) відповідь на відзив на позовну заяву, справа № 340/5031/24, на яку витрачено 5 хвилин, на загальну суму 347,00 грн.

Також у акті визначено, що вартість наданої професійної правничої допомоги до сплати за умовами заявки № 1-АС від 10.07.2024 складає 10000 грн.

Оплату за надані послуги професійної правничої допомоги підтверджено копією платіжної інструкції на суму 10000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву про відшкодування витрат на правову допомогу, дійшов висновку, що предметом розглядуваного спору, є справа незначної складності, обсяг наданих послуг адвокатом, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною з вимогами, які заявлені у позовній заяві.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката наведено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, Акт№1 приймання професійної правничої допомоги на підставі договору № 38-ЗВК від 24.10.2024 містить перелік наданих послуг, в якому штучно збільшено перелік наданих юридичних послуг, адже відправка процесуальних документів, відправка поштової кореспонденції, не є окремими видами адвокатської діяльності, є частиною підготовки позовної заяви та заяв по суті справи, на що звернув увагу і суд першої інстанції.

Крім того, справа, предметом спору якої є бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за поданим позивачем рапортом, є справою незначної складності, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, а тому написання заяв по суті справи (позовної заяви, пояснення та відповіді на відзив) не потребувало значних зусиль та затрат часу.

Додатково, під час вирішення питання розподілу витрат на правову допомогу, колегія суддів вважає за необхідне врахувати часткове задоволення позовних вимог, що додатково впливає не розмір належної до відшкодування суми витрат на правничу допомогу.

Також слід зазначити, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Сукупність наведених обставин дає підстави для висновку про відсутність підтверджень того, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу були необхідними та розумними. Недоведеність розміру витрат на правову допомогу свідчить про відсутність підстав для покриття таких витрат за рахунок коштів державного бюджету, з якого фінансується відповідач.

Разом із цим, сума вартості правничої допомоги адвоката визначено судом першої інстанції у розмірі 5 000,00 грн є співмірною із складністю справи, реальністю наданих адвокатських послуг та задоволеними позовними вимогами.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні за змістом висновки викладені також у постановах від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20, від 24 червня 2021 року у справі №520/12026/19 та від 3 грудня 2021 року у справі №817/861/18, від 23 червня 2022 року у справі № 640/9792/20.

Як підтверджується матеріалами справи, до суду першої інстанції відповідачем подано заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення, аргументоване завищенням розміру витрат на правничу допомогу. Проте, у наданих запереченнях відповідач не зазначив розмір витрат на правничу допомогу, яка, на його переконання, є співмірною до заявлених позовних вимог та відповідає наданим адвокатом послугам.

За наслідком розгляду поданих учасниками справи доказів, розмір вартості правничої допомоги адвоката визначено судом першої інстанції в сумі 5000 грн, що, на думку колегії суддів, є співмірним із заявленими позовними вимогами, обсягом наданих послуг, витраченим часом та складністю справи.

Відповідач в апеляційній скарзі не наводить жодного доводу щодо наявності підстав для зменшення визначеної судом суми до відшкодування. Не зазначає скаржник і підстав, за яких можливо було б стверджувати про порушення судом норм КАС України при обрахунку суми витрат, які підлягали відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року по справі №340/5031/24 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року по справі №340/5031/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.В. Білак

суддя І.В. Юрко