Справа № 140/15010/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Справа № 140/15010/24 пров. № А/857/4843/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Комунальне некомерційне підприємство «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги», про скасування постанови, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року (суддя Денисюк Р.С., м.Луцьк, повний текст складено 20 січня 2025 року), -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Ковельського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі ВДВС, ЗМУЮ відповідно) в якому просив:

визнати протиправними дії державного виконавця у виконавчому провадженні №76441409 та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2024 (далі Постанова);

зобов`язати державного виконавця у виконавчому провадженні №76441409 вчинити усі можливі дії для примусового виконання рішення суду у справі №140/4978/24, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В доводах апеляційної скарги вказує, що оскаржувана Постанова винесена із порушенням вимог Закону, оскільки рішення суду не виконано. Прийняте третьою особою рішення, яке оформлено протоколом від 14.11.2024 № 323 (далі Протокол, Рішення №323 відповідно), яким позивачу було відмовлено у видачі лікарняних листків свідчить про невиконання вимог суду. Вважає, що державним виконавцем не було вжито всіх належних заходів, визначених Законом щодо виконання рішення суду, а відтак оскаржувана постанова є протиправною та такою, що винесена передчасно, а тому підлягає скасуванню.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ та проведений третьою особою повторний розгляд заяви позивача з врахуванням медичних документів, наданих іноземним медичним закладом, є виконаним в повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції, відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 липня 2024 року у справі № 140/4978/24, яке набрало законної сили 11.09.2024, визнано протиправною відмову Комунального некомерційного підприємства «Турійський центр первинної медико-санітарної допомоги» (далі КНП), викладену в листі вих.№К-1/03-8.24 від 26.04.2024, щодо видачі ОСОБА_1 листка непрацездатності за період з 09.11.2023 по 03.04.2024 на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів. Зобов`язано КНП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2024 щодо видачі листка тимчасової непрацездатності за період з 09.11.2023 по 03.04.2024 на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів (далі Рішення суду).

Волинським окружним адміністративним судом 23.10.2024 видано виконавчий лист у справі №140/4978/24 (далі Виконавчий лист).

За письмовою заявою позивача державним виконавцем 28.10.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76441409 (а.с.11, 94 зворот).

КНП на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження, листом від 15.11.2024 №2396-02/13-24 повідомило виконавця про те, що боржником повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03.04.2024 щодо видачі листка тимчасової непрацездатності за період проходження лікування за кордоном з 09.11.2023 по 03.04.2024 на підставі перекладених на державну мову та засвідчених у встановленому законодавством порядку медичних документів.

На підтвердження цього надано Протокол (а.с.20, 63, 16, 75).

13.12.2024 державним виконавцем винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.15, 67).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина 1 статті 5 Закону №1403-VIII).

Частиною першою статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Як встановлено частиною першою статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною шостою статті 26 Закону визначено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 9 частини 1 статті 39 цього Закону визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною першою статті 40 Закону передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Як уже зазначено вище, Рішенням суду зобов`язано КНП повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.04.2024 щодо видачі листка тимчасової непрацездатності за період з 09.11.2023 по 03.04.2024 на підставі перекладених на державну мову та засвідчених в установленому законодавством порядку медичних документів.

На виконання вказаного Рішення суду в цій частині видано Виконавчий лист від 23.10.2024, у якому продубльовано резолютивну частину судового рішення.

В процесі виконання Рішення суду, після відкриття виконавчого провадження, 04.11.2024 боржником повторно було розглянуто заяву позивача щодо видачі лікарняних листків, про що свідчить відповідний Протокол. При цьому, при розгляді заяви було враховано надані позивачем перекладені на державну мову та засвідчені в установленому порядку медичні документи.

За наслідками розгляду цих документів позивачу повторно було відмовлено у видачі лікарняних, з причин, вказаних у Протоколі. Про прийняте рішення боржником було проінформовано виконавця.

Нормами статті 63 Закону врегульовано порядок дій виконавця та при виконанні рішень за якими боржник повинен вчинити дії.

Враховуючи зміст резолютивної частини Рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ та проведений третьою особою повторний розгляд заяви позивача з врахуванням медичних документів, наданих іноземним медичним закладом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Рішення суду є виконаним в повному обсязі.

Апеляційний суд, звертає увагу на те, що Рішенням суду не було зобов`язано КНП приймати позитивне рішення за наслідками повторного розгляду заяви позивача на виконання Рішення суду. Вимога суду про повторний розгляд заяви, так як це вказано в резолютивній частині Рішення суду, виконана.

Отже, Постанова прийнята у відповідності до вимог Закону та є правомірною, а підстави для задоволення позову відсутні.

При цьому, позивач не позбавлений можливості оскаржити Рішення №323 в судовому порядку.

Інші доводи, які містяться в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального права чи порушено норми процесуального права, а зводяться до переоцінки досліджених доказів.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 271, 272, 287, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич