Справа № 380/9551/24
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9551/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік Плюс» про визнання протиправним та скасування рішення Львівської митниці, Волинської митниці,-

Обставини справи

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік Плюс», в якій позивач, з врахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000018/2 від 16.01.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000031/2 від 18.01.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № NUA209000/2024/000045/2 від 25.01.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000049/2 від 30.01.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000235/3 від 06.05.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000236/3 від 07.05.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів N NUA209000/2024/100180/2 від 02.04.2024, прийняте Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024, прийняте Волинською митницею;

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі контракту №01/02/2022 від 01.02.2022 ввезено на митну територію України товари та подано до Львівської митниці для митного оформлення за митними деклараціями відповідні товари, однак відповідач, в свою чергу, склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якою відповідач повідомив про відмову у митному оформленні (випуску) товарів на підставі рішення про коригування митної вартості товарів. Позивач вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Вважає, що при здійснення митного оформлення було надано усі необхідні та достатні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та позбавляли контролюючий орган будь-яких сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.

Ухвалою від 08 травня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 року відмовлено у призначенні справи до розгляду в судовому засіданні з підстав, визначених законом.

Львівська митниця проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що Львівською митницею під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості, не містять усіх відомостей, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Зважаючи на викладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Волинська митниця проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказує, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, положень Митного кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, а тому є законним та обґрунтованим.

Дослідивши доводи представника позивача та відповідачів, з`ясувавши обставини, на які позивач та відповідачі посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд

встановив

01.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРАМІК ПЛЮС» та товариством з обмеженою відповідальністю «CERRAD» укладено зовнішньоекономічний Контракт N 01/02/2022, предметом якого є визначення умов продажу виробником товарів, що виготовляються компаніями з групи компаній виробника, що входять до торгової пропозиції виробника.

Згідно з умовами контракту позивачем було придбано такі партії товару:

Згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) N (S)FSE-46/12/23/DEX від 28.12.23 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 11 350,50 Євро. Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару 15.01.24 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N 24UA66U7 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, щодо якого прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна). На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір N01/02/2022 від 01.02.2023 та додаток до нього;

Рахунок-проформа N ZS-97/12/23/DEX від 14.12.2023;

Рахунок-фактура (Інвойс) N(S)FSE-46/12/23/DEX від 28.12.2023.;

Прайс-лист N (S)FSE-46/12/23/DEX від 28.12.2023;

Лист комерційним партнерам від 03.04.2023.

Платіжна інструкція N132JBKLNC від 19.12.2023;

Платіжна інструкція в іноземній валюті від 19.12.2023;

Автотранспортна накладна від 12.01.2024;

Договір на перевезення N 002/01/2024 від 11.01.2024;

Рахунок-фактура про надання послуг перевезення N005 від 11.01.2023;

Копія митної декларації країни відправлення N24PL341010E0007368 від 12.01.2024;

Сертифікат на перевезення від 12.01.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N UA209000/2024/000018/2 від 16.01.2024.

Згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) N (S)FSE-9/01/24/DEX від 17.01.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 12014,12 Євро. Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару 18.01.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N24UA97U2 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, стосовно якого прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір N 01/02/2022 від 01.02.2022 та додаток до нього;

Рахунок-проформа ZS-49/01/24/DEX від 10.01.2024;

Рахунок-фактура (Інвойс) (S)FSE-9/01/24/DEX від 17.01.2024;

Прайс-лист N(S)FSE-9/01/24/DEX від 17.01.2024;

Лист комерційним партнерам від 03.04.2023.

Платіжна інструкція N 133JBKLO1 від 15.01.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті від 15.01.2024;

Автотранспортна накладна б/н від 17.01.2024;

Договір на перевезення від 16.01.2024;

Рахунок-фактура про надання послуг перевезення N36 від 16.01.2024;

Копія митної декларації країни відправлення N 24PL341010E0011483 від 17.01.2024;

Свідоцтво на перевезення від 17.01.2024;

Заявка на перевезення від 16.01.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N UA209000/2024/000031/2 від 18.01.2024.

Згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) N ((S)FSE-27/01/24/DEX від 23.01.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 12112,42 Євро. Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару 24.01.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N 24UA22U6 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, щодо якого прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір N01/02/2022 від 01.02.2022 з додатком;

Рахунок-проформа N ZS-138/01/24/DEX від 19.01.2024;

Рахунок-фактура (Інвойс) N S)FSE-27/01/24/DEX від 23.01.2024;

Прайс-лист N (S)FSE-27/01/24/DEX від 23.01.2024;

Платіжні інструкції N134JBKL01 від 17.01.2024, N136JBKL01 від 19.01.2024;

Автотранспортна накладна від 23.01.2024;

Договір на перевезення від 01.05.2022;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 355 від 23.01.2024;

Копія митної декларації країни відправлення N 24PL341010E0016210 від 23.01.2024;

Сертифікат на перевезення від 23.01.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000045/2 від 25.01.2024.

Згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) N (S)FSE-40/01/24/DEX від 29.01.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 9 971,70 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 30.01.2024 Позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N 24UA01U0, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, щодо якого прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір No01/02/2022 від 01.02.2022 та додаток до нього;

Рахунок-проформа N ZS-99/01/24/DEX від 16.01.2024;

Рахунок-фактура (Інвойс) N (S)FSE-40/01/24/DEX від 29.01.2024;

Прайс-лист N (S)FSE-40/01/24/DEX від 29.01.2024;

Платіжна інструкція N 135JBKLO1 від 18.01.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті від 18.01.2024;

Автотранспортна накладна від 29.01.2024;

Договір на перевезення від 07.02.2022;

Рахунок на оплату послуг перевезення N23 від 29.01.2024;

Копія митної декларації країни відправлення N 24PL341010E0022046 від 29.01.2024;

Сертифікат на перевезення від 29.01.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N UA209000/2024/000049/2 від 30.01.2024 .

Згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) N(S)FSE-45/01/24/DEX від 30.01.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 10 256,47 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 31.01.2024 Позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N 24UA35U7 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, щодо яких прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір N01/02/2022 від 01.02.2022 та додаток до нього;

Рахунки-проформи N ZS-113/01/24/DEX від 17.01.2024 та № ZS-87/01/24/DEX від 15.01.2024;

Рахунок-фактура (Інвойс) N S)FSE-45/01/24/DEX від 30.01.2024;

Прайс-лист N(S)FSE-45/01/24/DEX від 30.01.2024;

Лист комерційним партнерам від 03.04.2023;

Платіжна інструкція N 136JBKLO1 від 19.01.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті від 19.01.2024;

Автотранспортна накладна від 30.01.2024;

Договори перевезення N 08/01/24 від 08.01.2024 та б/н від 29.01.2024;

Рахунок на оплату послуг перевезення від 29.01.2024;

Копія митної декларації країни відправлення N 24PL341010E0022972 від 30.01.2024;

Сертифікат на перевезення від 30.01.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N UA209000/2024/000055/2 від 01.02.2024

Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000055/2 скасовано Львівською митницею та винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000235/3 від 06.05.2024

Згідно Рахунку-фактури (Інвойсу) N (S)FSE-50/01/24/DEX від 30.01.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 10 746,11 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 31.01.2024 Позивач подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N 24UA38U4 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, щодо якого прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір No01/02/2022 від 01.02.2022 та додаток до нього;

Рахунок-проформа N ZS-98/01/24/DEX від 16.01.2024;

Рахунок-фактура (Інвойс) N (S)FSE-50/01/24/DEX від 30.01.2024;

Прайс-лист N (S)FSE-50/01/24/DEX від 30.01.2024;

Лист комерційним партнерам від 03.04.2023;

Платіжна інструкція N 134JBKLO1 від 17.01.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті від 17.01.2024;

Автотранспортна накладна від 30.01.2024;

Договори перевезення N29/01/24 від 29.01.24 та б/н від 29.01.2024;

Рахунок на оплату послуг перевезення № /-00000035 від 29.01.202;

Копія митної декларації країни відправлення N 24PL341010E0023736 від 30.01.2024;

Сертифікат на перевезення від 30.01.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N UA209000/2024/000056/2 від 01.02.2024.

Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000056/2 скасовано та винесено Рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000236/3 від 07.05.2024.

Згідно Рахунків-фактур (Інвойсів) N№ (S)FSE-11/03/24/DEX від 13.03.2024, (S)FSE-12/03/24/DEX від 13.03.2024, (S)FSE-13/03/24/DEX від 13.03.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 33189,02 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 01.04.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію N 24UA16U7 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, щодо якого прийнято оскаржуване рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір No01/02/2022 від 01.02.2022 з додатками;

Пакувальні листи №№ (S)FSE-11/03/24/DEX, (S)FSE-12/03/24/DEX, (S)FSE-13/03/24/DEX від 13.03.2024;

Рахунки-проформи №ZS-32/03/24/DEX від 05.03.2024, № ZS-34/03/24/DEX від 05.03.2024, № ZS-75/02/24/DEX від 12.02.2024;

Рахунки-фактури (iнвойси) № (S)FSE-11/03/24/DEX від 13.03.2024, № (S)FSE-12/03/24/DEX від 13.03.2024, № (S)FSE-13/03/24/DEX від 13.03.2024;

Накладна УМВС № 00490 від 19.03.2024;

Сертифікат з перевезення (походження) товару форми № PL/MF/AT0060956 від 19.03.2024;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 154 від 19.03.2024;

Договір (контракт) про перевезення № 16/01/24 від 16.01.2024;

Копія митної декларації країни відправлення № 24PL341010E0069641 від 19.03.2024.

За результатами розгляду вказаних документів митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів N UA209000/2024/100180/2 від 02.04.2024.

Згідно Рахунків-фактур (Інвойсів) № S)FSE-45/03/24/DEX від 26.03.2024, № (S)FSE-49/03/24/DEX від 27.03.2024; № (S)FSE-50/03/24/DEX від 27.03.2024 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю 30 606,51 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару 26.04.2024 Позивач подав до Волинської митниці електронну митну декларацію № 24UA83U4 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (плитка керамічна).

На підтвердження заявленої митної вартості позивачем подано такі документи:

Зовнішньоекономічний договір No01/02/2022 від 01.02.2022 з додатком;

Договір (контракт) про перевезення № 16/01/24 від 16.01.2024;

Пакувальний лист б/н від 26.03.2024;

Пакувальний лист б/н від 27.03.2024;

Рахунок-проформа ZS-132/03/24/DEX від 13.03.2024;

Рахунок-проформа ZS-152/03/24/DEX від 14.03.2024;

Рахунок-проформа ZS-180/03/24/DEX від 19.03.2024;

Рахунок-фактура (iнвойс) (S)FSE-45/03/24/DEX від 26.03.2024;

Рахунок-фактура (iнвойс) (S)FSE-49/03/24/DEX від 27.03.2024;

Рахунок-фактура (iнвойс) (S)FSE-50/03/24/DEX від 27.03.2024;

Накладна УМВС 00684 від 10.04.2024;

Сертифікат з перевезення (походження) товару PL/MF/AT 0064664 від 10.04.2024;

Товарно-транспортна накладна WZE-104/03/24/DEX від 26.03.2024;

Товарно-транспортна накладна WZE-106/03/24/DEX від 27.03.2024;

Товарно-транспортна накладна WZE-110/03/24/DEX від 27.03.2024;

Кредит-нота від 20.03.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті Swift N: (MUR) 144 від 25.03.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті Swift N: (MUR) 145 від 26.03.2024;

Платіжна інструкція в іноземній валюті Swift N: (MUR) 146 від 27.03.2024;

Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг 239 від 10.04.2024;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару (S)FSE-45/03/24/DEX 26.03.2024;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару (S)FSE-49/03/24/DEX 27.03.2024;

Прейскурант (прайс-лист) виробника товару (S)FSE-50/03/24/DEX 27.03.2024;

Карта вагону;

Заявка на перевезення від 16.01.24;

Лист для митних органів 26.04.2024.

Копія митної декларації країни відправлення 24PL341010E0088823 від 10.04.2024;

За результатами розгляду вказаних документів Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024.

Вважаючи такі рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи цей спір, суд застосовує такі норми права та виходить з таких мотивів.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі - МК України).

Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до положень ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні- експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30.10.1947, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31.03.2015 у справі №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №809/1884/16, від 14.08.2018 у справі №826/5868/16.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.03.2021 у справі № 540/2605/18, від 07.02.2023 у справі № 804/5961/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У своїй судовій практиці Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 08.04.2008, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15.09.2009).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини" (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та "Беєлер проти Італії" (Beyeler v. Italy), п. 119).

Приписи Митного кодексу України передбачають проведення консультацій між митним органом та декларантом, вимогами цього кодексу щодо належного мотивування при витребуванні додаткових документів під час контролю правильності визначення митної вартості, щодо вичерпного роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів.

Втім, обставини вказаної справи свідчать про відсутність практичної реалізації вказаних принципів в діяльності відповідача. Зокрема, на це вказує формальне виконання процедури консультацій, надлишкове узагальнення причини невизнання задекларованої позивачем митної вартості. До аналогічного висновку прийшов і Верховний Суд у своїй постанові від 12.04.2018 у справі №820/2014/17.

У цій справі суд встановив, що позивач, подавши митні декларації, визначив митну вартість товарів за ціною договору. Відповідач, всупереч поданим документам, прийняв рішення про коригування митної вартості товарів.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів Львівська митниця зазначає, що відсутні документально підтверджені обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин, що призвели до надання знижки листом від CERRAD Sp. z o.o. до ТзОВ "Керамік Плюс". Також Відповідач вважає, що знижки стосуються замовлення від 03.04.2023 тому неможливо встановити дійсну митну вартість задекларованого товару, або неможливо ідентифікувати застосування знижок до партій оцінюваних товарів.

В контексті листів Cerrad Sp. z o.o. від 03.04.2023 зрозуміло, що знижка надається на усі замовлення, які будуть зроблені починаючи з 03.04.2023 за цінами, вказаними у рахунку-фактурі, фактурі-проформі та прайс-листі. Відповідні рахунки-фактури, фактури-проформи та прайс-листи, де вказані ціни на товар, були надані позивачем для митного оформлення товарів.

Отже, сторони договору погодили надання додаткової знижки на товар, враховуючи їх тривалу співпрацю та обсяги замовлення.

Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі №810/2547/17, вказав, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанова від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, постанова від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17).

Також Верховний Суд у постанові від 01.04.2021 у справі № 826/10755/16 зауважив, що єдиною підставою яка слугувала підставою для прийняття спірних в даній справі рішень про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, стали доводи відповідача про суттєву знижу, яка надана продавцем-нерезидентом позивачу, що коливалась в розмірі 94-96%. В даному разі, колегія суддів погоджуючись із висновками судів попередніх інстанцій, ознайомившись із матеріалами справи вважає, що така знижка була передбачена додатковими угодами до договору №АТМ15FSU249/00FE від 19.03.2015, і обумовлена значними обсягами придбання позивачем продукції в такого продавця у попередні періоди, а також тим, що така продукція є застарілою. Вказані обставини засвідчені в листі продавця, що був адресований позивачу. Натомість відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено обґрунтування скоригованої ціни товару, а міститься лише посилання на наявність спеціальної ціни, встановленої позивачу його контрагентом на імпортовані товари, при цьому не вказано жодних доказів, які підтверджують неправомірність її встановлення або фіктивність, та не враховано приписів статей 189, 190 Господарського кодексу України щодо договірного порядку встановлення цін суб`єктами господарювання на товари, реалізація яких здійснюється за вільними цінами.

В оскаржуваних рішеннях відповідач покликається на те, що згідно з умовами контракту від 01.02.2022 N01/02/2022 доставка кожної партії відбувається на основі правильно оформленого замовлення, втім такі до митного оформлення не надані.

Щодо цього суд зазначає, що замовлення до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару, оскільки у замовленні може міститися лише інформація про кількість та асортимент товару, який замовляє позивач. І таке замовлення не буде мати жодного значення для числових визначень митної вартості. Більше того, на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) замовлення до зовнішньоекономічного контракту.

Також у всіх рішеннях про коригування митної вартості товарів, в якості підстави прийняття їх відповідачі висловили зауваження щодо розбіжностей між сумою, вказаною в експортних деклараціях, та в інвойсах.

Суд наголошує, що відповідачі у рішеннях про коригування митної вартості не обґрунтовують, чому здійснюють порівняння статистичної вартості в митних деклараціях країни експорту з ціною вказаною у рахунках-фактурах, а не із заявленою митною вартістю позивачем.

Також суд бере до уваги приписи Інструкції щодо заповнення митних декларацій, яка діє в Республіці Польща, відповідно до якої статистична вартість означає приблизну теоретичну вартість товарів у час і в місці, де вони залишають територію держави-члена, де вони перебували на момент випуску в митну процедуру («Держава-член-експортер»). Таким чином, статистична вартість включає (внутрішню) вартість товарів і витрати на транспортування та страхування, понесені або розраховані від пункту відправлення транспорту до пункту виїзду з цієї держави-члена. В експортній декларації вказується статистична вартість (вартість на кордоні Польщі), а не фактурна. При здійсненні вказаних операцій позивачем було визначено умови поставки FCA Starchowice, тобто cтатистична вартість, зазначена у відповідній графі експортних декларацій включала вартість продажу та вартість доставки з Starchowice до українсько-польського кордону. Таким чином, фактурна вартість (вартість товару) та статистична вартість, зазначена в митній декларації при умовах поставки FCA Starachowice, не можуть співпадати.

Проаналізувавши надані до митного оформлення експортні декларації країни відправлення та рахунки-фактури (інвойси), суд приходить до висновку, що різниця між вартостями, зазначеними в експортних деклараціях та вартостями, що зазначені в інвойсах, є транспортними витратами, понесеними позивачем за перевезення товару від Starchowice до українсько-польського кордону.

У прийнятих рішеннях відповідачі вказують, що розмір транспортних витрат непропорційно розбитий відносно всього кілометражу, тобто вартість перевезення по іноземній території значно перевищує вартість перевезення на території України.

Однак, суд наголошує, що порядок визначення розміру оплати за перевезення належить до договірних правовідносин між замовником та перевізником, в які відповідач як суб`єкт владних повноважень не може втручатись. За умови підтвердження вартості перевезення належними доказами (у спірній ситуації позивачем подано договори перевезення, рахунки на оплату), зазначене відповідачем не може слугувати підставою для коригування митної вартості.

Водночас, позивачем з цього приводу надано пояснення про те, що розмір транспортних витрат відрізняється, оскільки у вартість витрат по іноземній території, на відміну від витрат по території України, включається час очікування на перетин кордону, проживання, харчування, проїзд платними дорогами, вартість палива, яка є більшою, ніж в Україні. Витрати на транспортування товару від польського Starachowice до українсько-польського кордону включені в митну вартість відповідно до умов поставки FCA.

Окрім цього, митна декларація країни відправлення за змістом ч. 2 ст. 53 МК України не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відповідно до п. 7 частини третьої ст. 53 Митного кодексу копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів. Більш того позивач не впливає на заповнення експортної декларації і тому подав його митниці в такому вигляді, в якому отримав від відправника.

У рішеннях про коригування митної вартості № UA209000/2024/000235/3 від 06.05.2024, № UA209000/2024/000236/3 від 07.05.2024, № UA209000/2024/100180/2 від 02.04.24 та NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024 в якості підстави їх прийняття відповідач зазначив, що платіжні інструкції та SWIFT до них не відповідають вимогам Закону України «Про валюту та валютні операції» та Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі Постанови N216). При цьому Відповідач не зазначає, які саме вимоги порушені банком при складанні цих SWIFT-повідомлень до відповідних платіжних інструкцій.

Відповідно до 14 Постанови N216 платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); дату складання документа для ініціювання платіжної операції (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг платника (назви країни і міста); цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами) (далі - Класифікатор); суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; унікальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських металах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача - SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних послуг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; призначення платежу; код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем платіжних послуг платника); ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) або обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово відмова); підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації.

Стосовно зауважень відповідача суд зазначає, що у платіжних інструкціях та SWIFT-повідомленнях до них наявні усі вищеперелічені реквізити, в тому числі зокрема посилання на рахунок-фактуру, зазначено дату операції, суму операції в євро та найменування банку відправника і банку отримувача, номер та дату договору тощо, а також вказано дату виконання в правому нижньому кутку.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000235/3 від 06.05.2024 зазначено, що вартість товару згідно з проформами-інвойсами від 15.01.2024 № ZS-87/01/24/DEX, від 19.01.2024 № ZS-113/01/24/DEX складає 11481,43 євро, що не відповідає сумі 10026,79 євро, зазначеній у платіжній інструкції від 19.01.2024 № 136JBKLO.

У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/100180/2 від 02.04.24 зазначено, що у банківському платіжному документі (SWIFT) від 08.03.2024 № 141 міститься посилання на рахунок проформу ZS-75/02/24/DEX, а сума оплати не відповідає сумі на яку виставлено проформу.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України відсутність платіжних документів про оплату товару, наявність даних про його часткову оплату не можуть вплинути на заявлену митну вартість товару, оскільки вони не стоять у залежності/не спростовують ту вартість товару, що визначена у зовнішньоекономічному договорі (контракті) або документі, який його замінює, та додатків до нього: рахунку-фактурі (інвойс) або рахунку-проформі (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Названі документи формують зобов`язання у покупця на оплату товару у розмірі, встановленому у договорі, що свідчить про незмінність його вартості за умови відсутності платіжних документів. Відповідна правова позиція наведена Верховним судом у Постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 826/7085/16.

Щодо зауважень відповідачів до прайс-листів, то суд зазначає, що прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм МК України визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості.

Статтею 7 Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність» встановлено заборону регулювання зовнішньоекономічної діяльності прямо не передбаченими у цій частині актами і діями державних і недержавних органів. Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності, наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів) не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості відповідачі зауважуєють, що до митного оформлення не було подано заявок до Договорів про надання транспортно-експедиційних послуг.

Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. У статті 9 Конвенції вказано, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

У ч.2 ст.307 ГК України зазначено, що договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Судом встановлено, що позивачем було надано до митного оформлення договори на перевезення, товарно-транспортні накладні (CMR) та рахунки на оплату послуг перевезення, тому підстав сумніватися в укладенні договорів та наданні послуг з перевезення у митного органу не було

Суд наголошує, що відповідачі у рішеннях про коригування митної вартості не обґрунтовують, яким чином подання чи не подання таких заявок впливає на існування обґрунтованого сумніву щодо ціни товару.

У рішенні про коригування митної вартості товарів NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024 Волинська митниця зауважує, що відповідно до Договору від 01.02.2022 № 01/02/2022 покупцем товару є ТОВ "Керамік Плюс", тоді як в графі 4 накладної УМВС від 10.04.2024 № 00684 та графі 8 МД одержувачем товару вказано ТОВ "Полфрост-Україна».

Відповідно до розділу 1 Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 16.01.2024 № 16/01/24 укладеного Позивачем з ТОВ "Полфрост-Україна", останній є експедитором, який за дорученням ТзОВ «Керамік Плюс» та за його рахунок здійснює транспортно-експедиційне обслуговування по перевезенню вантажу ТзОВ «Керамік Плюс». У п.3.1.4 Договору транспортно-експедиторського обслуговування від 16.01.2024 № 16/01/24 в рамках цього договору Експедитор може надавати у користування вагони, виступати вантажовідправником/вантажоодержувачем, платником залізничного тарифу, додаткових зборів, інших платежів при перевезенні вантажів, в тому числі іншими видами транспорту, по території України та інших держав.

Суд приймає до уваги доводи позивача про те, що у графі 25 накладної УМВС від 10.04.2024 № 00684 власником товару зазначено ТзОВ «Керамік-Плюс», а в графі 9 МД особою, відповідальною за фінансове врегулювання вказано ТзОВ «Керамік-Плюс».

Також у Сертифікаті з перевезення (походження) товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR. 1) PL/MF/AT 0064664 від 10.04.2024 отримувачем вказано ТзОВ «Керамік Плюс». Ідентична інформація міститься у документі Karta wagony від 10.04.2024 та пакувальних листах від 26.03.2024 та від 27.03.2024, де Позивач зазначений покупцем товару.

Відповідно до ст.4 «Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. У статті 9 «Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» вказано, що вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Відповідно до ст.931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Статтею 932 ЦК України встановлено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

ТзОВ «Полфрост-Україна» залучив для перевезення перевізника Polfrost Internationale Spedition Sp.z.o.o., про що зроблено відповідну відмітку в у графі 1 накладної УМВС № 00684 від 10.04.2024.

Таким чином, в рахунок на оплату транспортних послуг ТОВ "Полфрост-Україна» включив вартість в тому числі послуг з перевезення територією Республіки Польща до залізничної станції. Вартість послуг та маршрут перевезення товару, відображений у рахунках на оплату транспортних послуг відповідає інформації, відображеній у транспортних документах. У рахунках на оплату також зазначені номери вагонів та номери перевізного документа, які співпадають з номерами відповідних документів, наданих Позивачем до митного оформлення товарів. Так у рахунку № 239 від 10 квітня 2024 року вказано номер вагону 52535887, номер перевізного документа 00684 від 10.04.2024.

Дослідивши документи позивача суд не встановив підстав для коригування митної вартості ввезеного товару з огляду на зазначені зауваження митного органу.

Суд також не може оминути увагою й те, що в усіх рішеннях про коригування митної вартості товарів Львівська митниця визначала вартість за одиницю товару за квадратний метр в Євро, однак як джерело інформації використовувала митні декларації, де вартість подібного товару встановлена в дол. США за кг.

Виходячи з інформації, вказаної у рахунках-фактурах, рахунках-проформах, прайсах та інформації, наведеної у митних деклараціях, ціна товару визначалась не від ваги, а виходячи з її площі. Однак, здійснюючи коригування митний орган визначав вартість метра квадратного плитки різної цінової категорії, спираючись на вартість одного кілограма якогось подібного товару, попри те, що кожна окрема одиниця товару має власні характеристики, котрі і впливають на ціну за квадратний метр.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості №UA209000/2024/000018/2 від 16.01.2024, №UA209000/2024/000031/2 від 18.01.2024, №UA209000/2024/000045/2 від 25.01.2024, №UA209000/2024/000049/2 від 30.01.2024, відповідач посилається на те саме джерело інформації для коригування митної вартості МД №UА403030/2023/19231 від 07.08.2023, де митна вартість такого товару становить 0,67 дол. США за кг. Однак в рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/000018/2 митниця вказує вартість за одиницю в розмірі 11,4100 Євро, в рішенні №UA209000/2024/000031/2 митниця вказує вартість за одиницю в розмірі 11,0750 Євро, в рішенні №UA209000/2024/000045/2 митниця вказує вартість за одиницю в розмірі 11,9536 Євро, в рішенні №UA209000/2024/000049/2 митниця вказує вартість за одиницю в розмірі 11,0522 Євро.

Водночас, у рішеннях №UA209000/2024/000055/2 від 01.02.2024, №UA209000/2024/000056/2 від 01.02.2024, №UA209000/2024/100180/2 від 02.04.2024 - Відповідач посилається на те саме джерело інформації для коригування митної вартості МД № UA209190/2023/55214 від 17.11.2023, де вартість подібного товару зі схожими характеристиками становить 0,6863 дол. Однак, в рішенні №UA209000/2024/000056/2 митниця вказує вартість за одиницю товару 11,9576 Євро, в рішенні UA209000/2024/100180/2 від 02.04.2024 митниця вказує вартість за одиницю в розмірі 0,6863 доларів США, в рішенні №UA209000/2024/000055/2 митниця вказує вартість за одиницю товару 11,1140 Євро.

У п.4 ст.60 МК України вказано, що ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (п.4 ст.60 МК України). За приписами п.7 ст.60 МК України У разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Відтак суд приходить до висновку, що відповідач застосовує найвищу вартість договору щодо ідентичних товарів.

Відповідно до вимог частини другої статті 55 Кодексу та Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, у графі 33 Рішень відсутня інформація щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

У постанові від 05 травня 2022 року у справі № 2040/6019/18 Верховний суд прийшов до висновку, що митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

В рішенні про коригування митної вартості товарів NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024 Волинська митниця зауважує, що згідно з витягу із ЄАІС з інформацією по МД від 05.03.2024 року №UA209190/2024/005169, митним органом обиралася митна декларація із 100 найдешевших, що неможливо перевірити, адже відповідач не надав жодним підтверджуючих документів.

Наявність факту ввезення товару за вищою ціною не може бути підставою для наявності сумнівів у ціні товару, що розмитнювався Позивачем. Так, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду відхиляє як безпідставні, посилання скаржника на те, що в Єдиній автоматизованій інформаційній системі наявна інформація про те, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим, оскільки: отримана з бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажні митні декларації, на які митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять (Постанова Верховного суду від 20 березня 2024 року, справа № 826/5959/17).

Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару, а наявність факту ввезення товару за вищою ціною не може бути підставою для наявності сумнівів у ціні товару, що розмитнювався позивачем.

Суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що митним органом не доведено наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішень Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № NUA209000/2024/000018/2 від 16.01.2024, № NUA209000/2024/000031/2 від 18.01.2024, № NUA209000/2024/000045/2 від 25.01.2024, № NUA209000/2024/000049/2 від 30.01.2024, № NUA209000/2024/000235/3 від 06.05.2024, № UA209000/2024/000236/3 від 07.05.2024, № NUA209000/2024/100180/2 від 02.04.2024, а також рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024.

Також Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на те, що позивачем при зверненні до суду з адміністративним позовом сплачено судовий збір в сумі 2866,52 грн.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог, а порушене право позивача є наслідком прийняття протиправних рішень Львівської та Волинської митниць, судовий збір у розмірі 2866,52 грн, сплачений позивачем при поданні позовної заяви, підлягає стягненню на його користь пропорційно до кількості скасованих рішень:

з Львівської митниці (7/8 частин) 2505,71 грн;

з Волинської митниці (1/8 частина) 360,81 грн.

Відповідні суми підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до заявлених вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Також позивачем подано клопотання та заявлено вимогу про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат.

Відповідно до статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відповідності до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що між ТзОВ «Керамік Плюс» та АБ «Білевич» 15.01.24 укладено Договір про надання правничої допомоги.

06.06.24 було підписано Акт здавання-приймання виконаної роботи №2, складений на виконання п. 4 Договору про надання правничої допомоги від 15 січня 2024 року.

За домовленістю сторін розмір винагороди є фіксованим і становить 15000,00 грн.

Згідно ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору, представник інтересів позивача адвокат Білевич Х.О.

Волинська митниця заявила клопотання про зменшення або повну відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, вважаючи суму 15 000 грн необґрунтованою, завищеною та такою, що не відповідає критеріям співмірності.

Львівська митниця, у своєму клопотанні, наголошувала про зменшення або повну відмову у стягненні витрат на правничу допомогу, вважаючи суму 15 000 грн необґрунтованою, завищеною та такою, що не відповідає критеріям співмірності стверджувала, що відповіді на відзив переважно дублюють положення позовної заяви, а також зазначала, що послуга «вивчення документів» входить до складу послуги «складання позовної заяви», і тому не може вважатися окремою.

Представник позивача у відповіді на заперечення заперечив аргументи відповідачів, наголосивши, що у відповідях на відзив наводилась позиція щодо заперечень відповідачів, яких не було у позовній заяві. Також позивач вказав, що «вивчення документів» є окремою послугою, а не складовою іншої, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, яка підтверджує, що виконання робіт адвокатом саме по собі не спростовує їх реальність.

Разом з тим, на переконання суду, розмір понесених витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн., по даній справі не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У даному випадку суд зазначає, що дана справа згідно положень статей 4, 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами у справі.

Вказаний обсяг виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом, суд вважає завищеним, оскільки дана справа незначної складності з сталою правовою позицією та не потребує значної затрати часу на вказані роботи.

Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі East/WestAllianceLimited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

З огляду на вказані обставини справи, суд вважає, що визначений проміжок часу у підготовці даного позову та вартістю таких послуг за наявності в Єдиному державному реєстрі судових рішень з аналогічних спорів не є співрозмірним зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

З огляду на помірну складність справи та обсяг наданих послуг, а також враховуючи предмет позову, суд, застосовуючи критерій пропорційності, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, повинен становити 8000,00 грн.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн, розподіливши їх пропорційно між відповідачами:

з Львівської митниці (7/8 частин) 7000 грн.

з Волинської митниці (1/8 частина) 1000 грн.

за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів пропорційно до заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України суд,

постановив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000018/2 від 16.01.2024.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000031/2 від 18.01.2024.

4. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000045/2 від 25.01.2024.

5. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000049/2 від 30.01.2024.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA209000/2024/000235/3 від 06.05.2024.

7. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000236/3 від 07.05.2024.

8. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів N NUA209000/2024/100180/2 від 02.04.2024.

9. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів NUA205080/2024/000004/2 від 29.04.2024.

10. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік Плюс» (м. Львів, вул. Промислова, 60; ) з Львівської митниці (вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, 79007; ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 2505,71 грн. (дві тисячі п`ятсот п`ять гривень 71 копійка.)

11. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік Плюс» (м. Львів, вул. Промислова, 60; ) з Волинської митниці (44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі, вул. Призалізнична, будинок 13; ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 360,81 грн (триста шістдесят гривень 81 копійка.)

12. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік Плюс» (м. Львів, вул. Промислова, 60; ) з Львівської митниці (вул. Костюшка Т., буд. 1, м. Львів, 79007; ) за рахунок бюджетних асигнувань 7000 грн. (Сім тисяч гривень, 00 копійок) витрат на правову допомогу.

13. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Керамік Плюс» (м. Львів, вул. Промислова, 60; ) з Волинської митниці (44350, Волинська обл., Любомльський р-н, село Римачі, вул. Призалізнична, будинок 13; ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 1000 грн. (Одна тисяча гривень) витрат на правову допомогу.

14. В решті вимог про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 7000 грн відмовити.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 20.03.2025.

Суддя Коморний О.І.