Справа № 460/2908/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2025 року м. Рівне №460/2908/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмову відповідача у призначенні пенсії за вислугою років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та зобов`язання відповідача призначити та виплачувати пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 15.12.2024.

Ухвалою суду від 19.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позивач в обґрунтування позову зазначає, що 14.12.2024 звільнений з військової служби. За наявності більше 25 років повної вислуги, звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», однак отримав відмову. Наголошує, що для призначення пенсії враховуються пільгова вислуга років. Тому, просить позов задовольнити повністю.

У поданому відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що прийнято вмотивоване рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , оскільки вислуга років, на день звільнення зі служби в Збройних Силах України, оголошена наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 14.12.2024 № 370, становить в календарному обчисленні 21 рік 10 місяців 21 днів. Тривалість вислуги років в календарному обчисленні, що визначала право на призначення пенсії за вислугу років, для осіб, звільнених зі служби в період з 1 жовтня 2020 та після цієї дати на день звільнення має складати 25 календарних роки і більше. За наведеного, відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за вислугу років. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідженням письмових доказів, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником бойових дій.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі №460/14136/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.09.2024, яке набрало законної сили 13.09.2024, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) провести ОСОБА_1 розрахунок вислуги років, що дає право на пенсію, у якому врахувати пільгову вислугу за періоди його військової служби з 20.05.1996 по 24.05.2002, з 22.10.1996 по 23.01.2001, з 07.02.2001 по 08.04.2002, з 29.12.2018 по 23.05.2019, з 19.06.2022 по 02.03.2023.

На виконання вказаного рішення суду, здійснено розрахунок вислуги років позивача, згідно з яким загальна вислуга років становить 31 рік 7 місяців 23 дні.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.12.2024 №370, ОСОБА_1 , звільненого наказом від 20.11.2024 №799 з військової служби у запас, з 14.12.2024 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Вказано, що вислуга років у Збройних Силах станом на 14.12.2024 становить: календарна 21 рік 10 місяців 21 день, пільгова 6 років 6 місяців 4 дні, загальна 28 років 4 місяці 25 днів.

27.12.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 21.01.2025 №88, вислуга років для призначення пенсії складає 32 роки 6 місяців 1 день. Календарна вислуга становить 21 рік 10 місяців 21 день.

Листом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 14.02.2025 №1700-0308-8/10232 позивачу повідомлено про відсутність підстав для призначення пенсії за вислугу років, оскільки календарна вислуга років на дату звільнення зі служби 14.12.2024 становить менше 25 років.

Вважаючи відмову протиправною, позивач звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначаються Законом «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-XII від 09.04.1992 (далі Закон №2262-XII).

Статтею 1 Закону №2262-XII встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Стаття 2 Закону №2262-XII визначає, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б» - «д», «ж» статті 12 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 Закону №2262-XII.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону №2262-XII при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Статтею 17-1 Закону №2262-XII визначено, що порядок розрахунку вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог Закону №2262-XII, Кабінет Міністрів України постановою №393 від 17.07.1992 затвердив Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб (далі Порядок №393, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Слід зауважити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393» (далі Постанова №119), яка набрала чинності 19.02.2022 до Порядку №393 внесено зміни, відповідно до яких Порядок №393 доповнено пунктом 2-1 такого змісту: «Для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови».

Пункт 3 Порядку №393 (в редакції Постанови №119) визначає, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.

Тобто, пункт 3 Порядку №393, в редакції Постанови №119, визначає види служби, які зараховуються на пільгових умовах лише для визначення розміру пенсії за вислугу років, а не для призначення такої пенсії.

Отже, правове регулювання щодо права на призначення пенсії за вислугу років зазнало змін і, у зв`язку з такими змінами, як Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», так і Порядок №393 (в редакції Постанови №119) виникнення права на таку пенсію пов`язують з наявністю певної вислуги років саме в календарному обчисленні, а не пільговому.

Розглядаючи питання розбіжностей у застосуванні норм матеріального права, суд бере до уваги, що різні аспекти дії закону у часі неодноразово досліджувалися Конституційним Судом України.

Зокрема, у рішенні від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що у регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У рішенні Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року №5-р(I)/2019 Конституційний Суд України висловив думку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування (абзац четвертий пункту 5 мотивувальної частини).

Отже, у разі безпосередньої (прямої) дії закону у часі новий нормативний акт поширюється на правовідносини, що виникли після набрання ним чинності, або до набрання ним чинності і тривали на момент набрання актом чинності.

Тобто, суб`єкт владних повноважень не має законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним.

Постанова №119 прийнята Кабінетом Міністрів України на реалізацію повноважень та після прийняття такої постанови і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова №393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин про розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їхнього розрахунку та застосування.

Так, виходячи з положень статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пунктів 1 та 2-1 Постанови №393 календарна вислуга застосовується для призначення пенсії за вислугу років, а пункт 3 Постанови №393 визначає, що певні періоди підлягають пільговому обчисленню для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393» усунуто розбіжності між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Порядком №393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, умовою для призначення пенсії за вислугу років для осіб, які звільнились зі служби та звернулись із заявою про оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є наявність саме календарної вислуги років.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Судовою палатою з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 10.12.2024 у справі №520/5695/23.

В зазначеній постанові Верховним Судом також зауважено, що визначальним є момент, коли позивач почав реалізовувати своє право на призначення пенсії.

Суд зауважує, що у справі №460/14136/23, не вирішувалось питання призначення пенсії ОСОБА_1 . Рішенням суду у цій справі зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_2 ) провести розрахунок вислуги років, що дає право на пенсію, у якому врахувати пільгову вислугу за спірні періоди його військової служби.

Отже, на пільгових умовах відповідні періоди служби підлягають зарахуванню до вислуги років саме для визначення розміру пенсії в подальшому.

Враховуючи те, що позивач звернувся з заявою про оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 27.12.2024 (після звільнення з військової служби 14.12.2024), тобто після набрання чинності Постановою №119, то відповідач не мав законних можливостей для прийняття рішення з урахуванням попереднього нормативно-правового регулювання, яке є нечинним.

Позивач у позовній заяві посилається, зокрема на постанови Верховного Суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, у яких Верховний Суд дійшов висновку, що Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів. Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку. Верховний Суд виходив з того, що редакція пункту 3 Постанови №393 чинна на момент розгляду справ на відміну від статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачала можливість зарахування пільгової вислуги років до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Однак, суд не приймає посилання позивача на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, від 14.04.2021 у справі №480/4241/18, оскільки такі висновки ухвалені за інших фактичних обставин, у різні періоди часу та з урахуванням різного законодавчого регулювання та його застосування, а тому не можуть бути враховані при розгляді цієї справи.

Відповідно до законодавства, чинного на час виникнення спірних правовідносин у цій справі, необхідною умовою для призначення позивачу пенсії є наявність виключно календарної вислуги років не менше 25 років.

Судом встановлено, що вислуга років позивача у календарному обчисленні становить 21 рік 10 місяців 21 день.

Суду не надано доказів про те, що вислуга років позивача у календарному обчисленні складає 25 і більше років.

Застосовуючи до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у постанові від 10.12.2024 у справі №520/5695/23, суд вважає, що оскільки календарна вислуга років позивача становить менше 25 років, а пільгова вислуга років враховується лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення, то відповідач правомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Суд повторює, що хоч у позивача і наявна вислуга років у пільговому обчисленні, проте на пільгових умовах відповідні періоди служби підлягають зарахуванню до вислуги років саме для визначення розміру пенсії, а не для її призначення, як це установлено пунктом 2-1, абзацом першим пункту 3 Постанови №393 у редакції Постанови №119.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналіз вказаної правової норми свідчить про те, що відповідач повинен доводити правомірність свого рішення, дій чи бездіяльності. Водночас, позивач не позбавлений обов`язку довести ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

За наведеного, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправною відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за вислугу років згідно з пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 15.12.2024, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 20 березня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя Н.В. Друзенко