Справа № 400/7712/24
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 березня 2025 року

м. Київ

справа №400/7712/24

адміністративне провадження № К/990/9485/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Білак М.В.,

суддів: Желєзного І.В., Мацедонської В.Е.,

перевіривши касаційну скаргу Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №400/7712/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані 70 днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки, на яку він має право як учасник бойових дій, а саме: за 2015 рік - у кількості 14 днів; за 2016 рік - у кількості 14 днів; за 2018 рік - у кількості 14 днів; 2023 рік - у кількості 14 днів; за 2024 рік - у кількості 14 днів,

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані 70 днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки, на яку він має право як учасник бойових дій, а саме: за 2015 рік - у кількості 14 днів; за 2016 рік - у кількості 14 днів; за 2018 рік - у кількості 14 днів; 2023 рік - у кількості 14 днів; за 2024 рік - у кількості 14 днів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року, позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 70 днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, а саме: за 2015 рік - у кількості 14 днів; за 2016 рік - у кількості 14 днів; за 2018 рік - у кількості 14 днів; 2023 рік - у кількості 14 днів; за 2024 рік - у кількості 14 днів. Зобов`язано Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 70 днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки, як учаснику бойових дій, а саме: за 2015 рік - у кількості 14 днів; за 2016 рік - у кількості 14 днів; за 2018 рік - у кількості 14 днів; 2023 рік - у кількості 14 днів; за 2024 рік - у кількості 14 днів.

Справа розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження.

05 березня 2025 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №400/7712/24. Заявник, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, прийняти нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України від 30 вересня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Наведене означає, що положеннями пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено можливість перегляду, як виняток, судового рішення, що не підлягає касаційному оскарженню судом касаційної інстанції у разі, якщо заявником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї норми та викладені підстави, визначені частиною четвертою статті 328 КАС України.

Як вбачається з рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року, зазначену справу судом розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності або розглянутих в порядку спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Верховний Суд відзначає, що, визначені підпунктами «а», «б», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки, є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку принцип «правової визначеності» буде порушено.

Так, оскаржуючи судові рішення у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, відповідач зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

В обґрунтуванні підпункту «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України заявник вказує про неоднакове застосування норм Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про відпустки» щодо виплати грошової компенсації за невикористані частини відпусток та здійснення пов`язаних з цим перерахунків. Скаржник посилається на судову практику у цій категорії спорів.

Верховний Суд зазначає, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Проте, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Слід також зазначити, що відповідач посилається на справи за різними обставинами справи та дослідженими доказами на відміну від цієї справи, що в свою чергу не може свідчити про протиріччя судової практики у цій категорії спорів.

За вказаних обставин, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики

В обґрунтуванні підпункту «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України Департамент стратегічних розслідувань Національної поліції України зазначає, що неоднозначне застосування норми статті 60 Закону України «Про Національну поліцію та Закону України «Про відпустки» призводить до масштабних видатків з державного бюджету України, що формується з коштів платників податків, тобто має неабияке виняткове значення для усього українського суспільства. Вказане, на думку відповідача, свідчить, що ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для Департаменту, що є підставою для касаційного оскарження судових рішень у справі №400/7712/24 відповідно до підпункту «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суд наголошує, що з огляду на те, що поняття виняткового значення справи та наявність суспільного інтересу є оціночними, вони потребують належного обґрунтування з боку скаржника. Посилання на негативні наслідки для відповідача у зв`язку з ухваленими рішеннями судів у цій справі не на його користь без відповідного підкріплення прикладами/доказами, не дає підстав для відкриття касаційного провадження.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Щодо посилання відповідача на підстави касаційного оскарження, визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, Суд зазначає, що передумовою для перевірки наявності підстав касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій, встановлених пунктами 1-4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу у справі незначної складності, є наявність обставин, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

З огляду на зазначене та враховуючи, що заявник, оскаржуючи судове рішення у цій справі, не обґрунтував наявності випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, підстави перевірки інших доводів касаційної скарги відсутні.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини першої статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є найвищим судом у системі судоустрою України, забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначений процесуальним законом.

Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем «розумних обмежень» в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2024 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі №400/7712/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, третя особа - Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді М.В. Білак

І.В. Желєзний

В.Е. Мацедонська