Справа № 380/18441/24
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/18441/24 пров. № А/857/2461/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Кузьмича С. М., Курильця А. Р.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №380/18441/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

суддя в 1-й інстанції Мричко Н. І.,

дата ухвалення рішення 09 грудня 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому у зарахуванні для обчислення пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок його пенсії з врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT, а саме: з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні для обчислення пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT, а саме: з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року відповідно до довідки ІП "DEMIR-AT" від 23 березня 2021 року №4361-15/56.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про те, що судове рішення у справі №380/9927/23 не містить зобов`язань щодо перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи в Туркменістані в 2004-2014 роках та виконано в повному обсязі. Вказує, що документи, видані компетентними органами Республіки Туркменістан приймаються на території України виключно за умови легалізації, однак довідки подані позивачем нелегалізовані. Таким чином, правові підстави для врахування пенсійним органом спірних довідок для обчислення розміру пенсії позивача відсутні. З врахування наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу позивачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі №380/9927/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи на ІП "DEMIR-AT" з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи на ІП "DEMIR-AT" з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем зараховано до трудового стажу період роботи на ІП "DEMIR-AT" з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 11 липня 2024 року про врахування при обчисленні пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року.

Листом від 22 липня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило позивача про те, що рішення суду від 13 грудня 2023 року у справі №380/9927/23 не містить зобов`язання щодо обчислення пенсії із врахуванням заробітної плати за періоди роботи в ІП DEMIR-AT з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у зарахуванні для обчислення пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT, позивач звернувся у суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні для обчислення пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року є протиправними, оскільки надана позивачем для обчислення розміру пенсії довідка від 23 березня 2021 року №4361-15/56 відповідає вимогам Порядку №22-1 та положенням частини першої статті 40 Закону №1058-IV, позивач не може бути позбавлений свого права на нарахування пенсії згідно з вказаною довідкою через неможливість перевірки їх достовірності органом Пенсійного фонду у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг жодним чином впливати, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП «DEMIR-AT», а саме: з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року відповідно до довідки ІП "DEMIR-AT" від 23 березня 2021 року №4361-15/56.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено.

Ст.1 Закону №1058-ІV передбачає, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.24 цього Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Стаття 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення передбачає, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Частинами 2-3 статті 6 Угоди передбачено, щодля встановлення права на пенсіюгромадянам держав-учасників Угоди враховується трудовий стаж, придбаний на території будь- якої і з цих держав, а так само на території колишнього СРСР за час до набрання чинності цієї Угоди.Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбуваєтьсятрудова діяльність.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж,взаємно визнається Сторонами. У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою; у разі виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» прийнято рішення про вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Положення цієї Угоди були чинними на момент роботи позивача у спірних періодах. Дія цієї Угоди припинена згідно з постановою Кабінету Міністрів України №639 від 24.06.2023.

Згідно із ст.40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

За змістом ст.42 Закону №1058-IV перерахунок пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за перерахунком пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто.

Відповідно до п.4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

Згідно з п.2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Додатком 5 до Порядку № 22-1 затверджена форма довідки про заробітну плату для призначення пенсій.

За змістом вказаної форми довідка повинна містити, зокрема, штамп органу, що видав довідку; ПІБ особи, якій довідка видана; суми заробітної плати та період, за який вона нарахована; підставу видачі довідки; ПІБ, посада та підпис уповноважених осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 09 лютого 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі №380/9927/23, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року, визнано протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до трудового стажу періоду роботи на ІП "DEMIR-AT" з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до трудового стажу період роботи на ІП "DEMIR-AT" з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року.

Так, судовими рішеннями у справі №380/9927/23 встановлено, що згідно із записами №№25-26, позивач у період з 27 січня 2003 року по 02 лютого 2014 року працював на ІП «Демір Ат».

09 лютого 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії, до якої, крім інших документів, долучив довідку про заробітну плату від 23 березня 2021 року №4361-15/56, видану ІП «DEMIR-AT». Однак зі змісту листа Головного управління ПФУ у Львівській області від 22 грудня 2021 року №19183-18414/З-52/8-1300/21 вбачається, що період роботи з січня 2004 року по лютий 2014 року не врахований при обчисленні страхового стажу позивача, оскільки у довідці про заробітну плату від 23 березня 2021 року №4361-15/56, виданої ІП «DEMIR-AT» відсутні дані про сплату страхових внесків до органів Пенсійного фонду Туркменістану та Головне управління ПФУ у Львівській області скерувало запити до Пенсійного фонду Республіки Туркменістан щодо проведення перевірки, зокрема, довідки про заробітну плату від 23 березня 2021 року №4361-15/56, разом з тим, відповіді на запити з Пенсійного фонду Республіки Туркменістан, щодо проведення перевірки довідки про заробітну плату від 23 березня 2021 року №4361-15/56, виданої II «DEMIR-AT», на адресу Головного управління не надходили.

При цьому, суди, здійснюючи аналіз наведених вище обставин, дійшли висновку про те, що відомостями, які містяться у довідці від 23 березня 2021 року №4361-15/56 виданій ІП «DEMIR-AT» про заробітну плату за період з 27 січня 2000 року по 02 лютого 2014 року, підтверджується нарахування та виплата позивачу заробітної плати за вказаний період. Крім того, у довідці наявна примітка про те, що «з усіх сум заробітної плати госп. ОСОБА_1 , який є заступником генерального директора та представником ІП «DEMIR-АТ» в російській федерації, були утримані всі види зборів, податків, страхових внесків та внески відповідно до законодавства Республіки Туркменістан».

Таким чином, довідкою від 23 березня 2021 року №4361-15/56 виданою ІП «DEMIR-AT» підтверджується робота ОСОБА_1 на вказаному підприємствах у період з 27 січня 2000 року по 02 лютого 2014 року та отримання ним заробітної плати.

За змістом ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що враховуючи збройну агресію російської федерації проти України та пов`язані з цією обставиною правові та фактичні труднощі в отриманні інформації за період трудової діяльності у Республіці Туркменістан, буде непропорційним обмеження права особи на пенсійне забезпечення через те, що вона не довела факт сплати її колишнім роботодавцем (роботодавцями) страхових внесків до пенсійного фонду цієї країни (тим більше за відсутності доказів того, що такі страхові внески не сплачувалися і особа знала про це і не вчиняла жодних дій на усунення такого порушення страхувальником тощо), контроль за справлянням яких покладено на державу в особі компетентних на це її державних органів.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні для обчислення пенсії відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП DEMIR-AT з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року є протиправними, оскільки надана позивачем для обчислення розміру пенсії довідка від 23 березня 2021 року №4361-15/56 відповідає вимогам Порядку №22-1 та положенням частини першої статті 40 Закону №1058-IV, позивач не може бути позбавлений свого права на нарахування пенсії згідно з вказаною довідкою через неможливість перевірки їх достовірності органом Пенсійного фонду у зв`язку з обставинами, що виникли не з вини позивача, та на які він не міг жодним чином впливати, а тому з метою захисту прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з врахуванням відомостей про заробітну плату за періоди роботи в ІП «DEMIR-AT», а саме: з 01 січня 2004 року по 02 лютого 2014 року відповідно до довідки ІП "DEMIR-AT" від 23 березня 2021 року №4361-15/56.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2024 року у справі №380/18441/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді С. М. Кузьмич
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 21 березня 2025 року.