Справа № 400/9331/24
Суддя: Бульба Н.О.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 р. № 400/9331/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бульби Н.О. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,
провизнання протиправним та скасування наказу від 26.07.2024 №474/нод, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивачка) звернулась до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 474/нод від 26.07.2024;

- визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду у встановленому законом порядку заяви ОСОБА_1 про призначення виплат грошового забезпечення як доньці, члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти та прийняття відповідного рішення за результатами її розгляду;

- зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 повторно розглянути заяву про призначення виплат грошового забезпечення як доньці, члену сім`ї військовослужбовця ОСОБА_2 , який зник безвісти.

Позивачка свої вимоги обґрунтувала тим, що є донькою військовослужбовця ОСОБА_2 ,, який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . 03.07.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло сповіщення про те, що ОСОБА_2 зник безвісти 24.06.2024 під час виконання бойового завдання. Позивачка звернулась до військової частини з заявою про виплату їй грошового забезпечення батька. Вона отримала лист з відмовою у виплаті грошового забезпечення, з посиланням на наказ командира ВЧ від 26.07.2024 № 474/нод.

Ухвалою від 25.10.2024 суд відкрив провадження у справі та за клопотання позивача витребував документи, що мають доказове значення у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Враховуючи воєнний стан та ведення бойових дій на території Миколаївської області, з метою безпеки учасників судового процесу, суд не призначав судового засідання, та розглянув справу без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

Відповідач надіслав відзив, заперечує проти задоволення позову. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що абзацем третім частини 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і

правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлений перелік членів сім`ї безвісті зниклого військовослужбовця, яким виплачується його грошове забезпечення, до яких відносяться, в тому числі, повнолітні діти, які проживають разом з нею (ним). Тобто зазначена виплата виплачується не усім повнолітнім дітям безвісті зниклого військовослужбовця, або захопленого в полон, а тільки тим, які проживають разом з ним. Однак позивачка при зверненні 04.07.2007 до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату їй, як донці безвісті зниклого військовослужбовця, таких доказів не надала. отже, підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з березня 2022 року проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 на посаді навідника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу механізованої роти ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до сповіщення № 106 від 03.07.2024 ОСОБА_2 з 24.06.2024 зник безвісти.

26.07.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 474/нод за результатами службового розслідування щодо встановлення місцезнаходження і статусу військовослужбовця штаб-сержанта ОСОБА_2 визнано таким, який добровільно здався у полон. Крім того, відповідно до цього наказу встановлено не виконувати належні види виплат грошового забезпечення на близьких осіб ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Згідно із ч. 6 ст. 9 Закону № 2011-XII за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Відповідно до редакції зазначено Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним).

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі - Порядок № 884) виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Отже, відповідно до вимог Порядку № 884 виплата грошового забезпечення здійснюється, зокрема повнолітнім дітям військовослужбовців. Проте тим, які проживають разом з нею (ним).

Згідно з матеріалами справи, позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату їй грошового забезпечення її батька ОСОБА_2 . До заяви долучено, зокрема, копію паспорту позивачки та довідку ВПО. Згідно із записами у паспорті зареєстроване місце проживання позивачки за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідно до довідки ВПО від 19.03.2023 № 4801- ОСОБА_1 зареєстровано фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 . Водночас, її батько - ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Отже, адреси реєстрації ОСОБА_2 та позивачки не співпадають.

Будь-яких інших доказів того, що позивачка проживала спільно із ОСОБА_2 станом на день зникнення його безвісти чи захоплення в полон до суду не надано.

З урахуванням викладеного, підстав для виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення ОСОБА_2 немає.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Оскільки позивачці відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20.03.2024.

Суддя Н.О. Бульба