Справа № 420/31373/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/31373/24
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни про визнання протиправною відмови та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною відмову приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. від 17.08.2023 у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка померла;

- скасувати постанову приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В. від 17.08.2023;

- стягнути з приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник І.В.. на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни про визнання протиправною відмови та скасування постанови від 17.08.2023 р. Роз`яснено позивачеві, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. Роз`яснено позивачу, що дана справа підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Позовну заяву разом із усіма доданими до неї документами повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що у резулятивній частині рішення судом зазначено інформацію про зовсім іншу справу, тобто: Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості. На думку апелянта, вказана ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 винесення з порушенням норм 242 КАС України.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що спір між позивачем та відповідачем не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з п.7, п.9 ч.1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на законодавче визначення терміну «суб`єкт владних повноважень» його обов`язковою ознакою є здійснення владних управлінських функцій.

Особливістю публічно-правового спору є суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

При цьому приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи, що предметом спору у цій справі є постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що така нотаріальна дія, як видача свідоцтва про право на спадщину, спрямована на фіксацію (підтвердження) факту переходу до спадкоємця права власності на відповідне майно, у зв`язку з чим, вірним є висновок суду першої інстанції, що даний позов спрямований на захист прав позивача у правовідносинах спадкування, а тому спір має приватноправовий характер.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Отже, в спірній ситуації, нотаріус, відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії, не здійснює владних управлінських функцій щодо позивача, а тому даний спір не має ознак публічно-правового спору.

Таким чином, даний спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органу державної влади, органів місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, а спрямований на захист прав, свобод та інтересів позивача у правовідносинах спадкування.

З огляду на зазначене вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спір між позивачем та відповідачем не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року, крім іншого, внесено виправлення в ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11.10.2024 у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни про визнання протиправною відмови та скасування постанови від 17.08.2023, а саме абзац 1 резолютивної частини викладено в наступній редакції: «Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Стадник Інни Володимирівни про визнання протиправною відмови та скасування постанови від 17.08.2023».

Таким чином, доводи апелянта про те, що у резолютивній частині рішення судом зазначено інформацію про зовсім іншу справу, спростовуються матеріалами справи у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.03.2025 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик