Справа № 400/10161/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 р. № 400/10161/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаГоловного управління Національної поліції в Миколаївській області, вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі відповідач, ГУНП), в якій просить:

«визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 пільгової вислуги років 02 роки, 04 місяці, 18 днів, сформованої за період проходження служби в органах внутрішніх справ, та період навчання у Миколаївському державному університеті 2 роки, 5 місяців, 0 днів до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Миколаївській області здійснити перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за періоди: з 30.09.2003 - 01.11.2007 та з 01.11.2007 - 07.07.2008 у загальній кількості 02 роки 04 місяців 18 днів та період навчання у Миколаївському державному університеті у загальній кількості 2 роки, 5 місяців, 0 днів».

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з вересня 2003 року до епер проходить службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України.

23.09.2024 позивач звернувся до начальника ГУНП з рапортом про надання довідки про вислугу років позивача та проханням перерахувати певні періоди календарної вислуги у пільговому обчислені.

26.09.2024 відповідач надав довідку про проходження позивачем служби та повідомив позивача, що пільгова вислуга зараховується працівнику, який має необхідну календарну вислугу років для призначення пенсії, і впливає лише на розмір пенсії.

16.10.2024 позивач звернувся до начальника ГУНП в Миколаївській області з проханням зарахувати до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, період навчання в університеті з 01.09.1998 до 01.09.2003.

Листом від 21.10.2024 № 6194/14-2024 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача.

Позивач вказує, що норми постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі - Постанова № 393) необхідно застосовувати не лише для обчислення вислуги років після звільнення особи зі служби в поліції, але й під час проходження такої служби з метою встановлення права на пенсію за вислугу років. При цьому таке обчислення вислуги років проводиться лише з метою подальшого призначення пенсії.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на статтю 78 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII). Відповідач зазначає, що абзац 1 пункту 3 Постанови № 393 визначає перелік періодів служби, які зараховуються до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, на пільгових умовах. Тому пункт 3 Постанови № 393 може бути застосований лише для визначення вислуги під час призначення пенсії.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач проходить службу в ГУНП на посаді старшого інспектору з особливих доручень відділу службових розслідувань управління головної інспекції в Миколаївській області.

Позивач звертався до начальника ГУНП в Миколаївській області з рапортами, в яких просив зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, яка становить 02 роки 04 місяці 18 днів та період навчання у Миколаївському державному університеті ім. В.О. Сухомлинського з 01.09.1998 до 01.09.2003.

Зміст рапортів свідчить про те, що позивачу не було зараховано до його календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні та період навчання.

Відповідач у відповідь на рапорти позивача повідомив, що позивач немає права на пенсію, за такого підстав для розрахунку вислуги років для призначення пенсії немає; зарахування періоду навчання здійснюється при обчислені вислуги років при призначенні пенсії.

Ухвалюючи рішення у справі, суд виходить з такого.

У позовній заяві позивач посилається на те, що відмова відповідача в проведенні пільгового обчислення вислуги років порушує «право позивача на зміну його персональних даних».

Разом з тим, позивач також заявив позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у зарахуванні пільгової вислуги років позивача та періоду навчання в університеті до його календарної вислуги років.

Обчислення стажу служби в поліції врегульовано статтею 78 Закону № 580-VIII, частина друга цієї статті містить перелік посад (періодів служби), які зараховуються до стажу служби в поліції.

Відповідно до преамбули Постанови № 393, вона прийнята відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» (попередня назва Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ)) і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.

Аналізуючи зміст статті 17 («Види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії») Закону № 2262-ХІІ, можна дійти висновку про виключне застосування положень цієї норми лише для розрахунку вислуги років поліцейським під час призначення пенсій за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

Преамбула Закону № 2262-ХІІ чітко встановлює, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Закон № 2262-ХІІ має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.

Статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Постанова № 393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Як установив суд, позивач натепер проходить службу в Головному управлінні Національної поліції в Миколаївській області.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Пункт 1 Постанови № 393 установлює, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

При цьому делегування частиною четвертою статті 78 Закону № 580-VIII Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає Уряду права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII.

Подібний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, від 22.07.2020 у справі № 520/5960/19, від 13.08.2020 у справі № 820/6656/16, від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19.

За приписами частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Проаналізувавши вищенаведені положення законодавства, позицію Верховного Суду та обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання протиправною відмови відповідача зарахувати позивачу пільгову вислугу років до стажу служби в поліції.

Зокрема, до 19.02.2022 абзац перший пункту 3 Постанови № 393 мав таку редакцію: «До вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах:», тобто закріплені в цьому пункті норми і правила підлягали до застосування для цілей призначення пенсії в цілому (тобто і для визначення права на пенсію, і для визначення розміру пенсії).

З 19.02.2022 абзац перший пункту 3 Постанови № 393, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 119, має іншу редакцію, а саме: «До вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: …».

Тобто в новій редакції абзацу першого пункту 3 Постанови № 393 чітко вказано, що зазначені в цьому пункті періоди служби зараховуються на пільгових умовах лише для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії в цілому, як було передбачено до внесення відповідних змін.

Отже, пункт 3 Постанови № 393 із змінами станом на 19.02.2022 передбачає можливість пільгового зарахування вислуги лише для визначення розміру пенсії за вислугу років, але не для визначення права на пенсію.

За висновком Верховного Суду у постанові від 22.02.2023 в справі № 320/12166/20, Постанова № 393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону України № 580-VIII, який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років, оскільки вона прийнята на виконання Закону № 2262-XII, а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.

Слід зауважити, що у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови № 393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років, Верховний Суд сформовав висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою статті 78 Закону України "№ 580-VIII, відповідно до якого положення пункту 2 цієї Постанови застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19.11.2019 у справі № 520/903/19, від 31.01.2020 у справі № 520/2067/19, від 22.07.2020 у справі № 520/5960/19, від 13.08.2020 у справі № 820/6656/16 та від 15.12.2021 у справі № 520/11545/19).

Зазначена правова позиція підтверджується у постанові Верховного Суду від 23.05.2024 у справі № 640/30284/20.

Крім того, суд зазначає про таке.

У разі звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років уповноважений структурний підрозділ мав би обов`язок оформити необхідний пакет документів, в тому числі подання про призначення пенсії, в якому зазначається розрахунок вислуги років.

Разом з тим, у справі відсутні будь-які відомості про те, що позивач звернувся за призначенням пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Незарахування пільгової вислуги до календарної не впливає на пенсійне забезпечення позивача доти, доки він не звернеться за пенсією.

Оскільки позивач не подавав заяву про призначення йому пенсії за Законом № 2262-ХІІ, відсутні підстави вважати, що його право на пенсійне забезпечення порушене внаслідок незарахування пільгової вислуги до календарної.

Отже, між сторонами не виникло спірних правовідносин з питань пенсійного забезпечення позивача.

Позовна вимога про зобов`язання зарахувати пільгову вислугу та періоду навчання до календарної вислуги є передчасною, оскільки вона заявлена до звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років.

Ураховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку про відмову в позові.

Судові витрати у справі становить судовий збір, сплачений позивачем за звернення до адміністративного суду з позовною заявою в сумі 1 211,20 грн, який на підставі частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з відмовою в позові, не належить стягувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (вул. Захисників Миколаєва, 5, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний крд: 40108735) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна