Справа № 320/2544/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року № 320/2544/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вісьтак М. Я., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

16.01.2025 позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), оформленого протоколом № 21 від 19.11.2024 про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ, та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

20.01.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову.

21.01.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду позивачу відмовлено у забезпеченні позову.

27.01.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надіслання відзиву на позовну заяву.

27.01.2025 позивач подав заяву про забезпечення позову.

30.01.2025 ухвалою Київського окружного адміністративного суду позивачу відмовлено у забезпеченні позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що є батьком трьох неповнолітніх дітей та має їх на утриманні.

Позивач вважає, що не підлягає призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ (далі Закон № 3543-ХІІ). Позивач звернувся до відповідача із заявою від 18 листопада 2024 про надання відстрочки з вищенаведеної причини. Однак відповідач повідомленням від 30.12.2024 № 1/2704/24 у відповідь на вказану заяву повідомив, що протоколом від 19.11.2024 № 21 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та що причиною відмови є відсутність рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно, позивач вважає, що має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до вказаної вище норми Закону, а відповідач прийняв протиправне рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок № 560).

Відповідач своїм процесуальним правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався. Відповідно до ч.6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, пояснення викладені в заявах по суті справи суд встановив наступні обставини.

Свідоцтвом про народження (видане повторно) серії НОМЕР_3 дата видачі 12 вересня 2024 підтверджується, що позивач є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що вчинено запис за № 1 від 21 січня 2016.

Свідоцтвом про народження (видане повторно) серії НОМЕР_4 дата видачі 12 вересня 2024 підтверджується, що позивач є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що вчинено запис за № 107 від 24 січня 2012.

Свідоцтвом про народження (видане повторно) серії НОМЕР_5 дата видачі 12 вересня 2024 підтверджується, що позивач є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що вчинено запис за № 2013 від 28 вересня 2010.

Заявою від 12 вересня 2024, зареєстрована в реєстрі за № 489 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма Б. В., ОСОБА_5 стверджує, що не перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем та підтверджує, що він є батьком її дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , позивач сумлінно виконує батьківські обов`язки, бере належну участь у житті та вихованні дитини, утриманні та забезпеченні всім необхідним для життя та здоров`я дитини. До суду з позовом про стягнення аліментів на дитину не зверталася.

Заявою від 12 вересня 2024, зареєстрована в реєстрі за № 486 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма Б. В., ОСОБА_6 стверджує, що не перебувала в зареєстрованому шлюбі з позивачем та підтверджує, що він є батьком її дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач сумлінно виконує батьківські обов`язки, бере належну участь у житті та вихованні дитини, утриманні та забезпеченні всім необхідним для життя та здоров`я дитини. До суду з позовом про стягнення аліментів на дитину не зверталася.

Заявою від 13 листопада 2024, зареєстрована в реєстрі за № 609 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма Б. В., ОСОБА_6 підтверджує факт, що її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за спільною згодою з позивачем, проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_3 .

Довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 29 листопада 2024 Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підтверджується, що з позивача стягується на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на 29.11.2024 відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Позивач особисто подав відповідачу заяву від 18.11.2024 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до п. 3 ч.1 ст. 23 Закону № 3543-ХІІ у зв`язку з тим, що на його утриманні троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Просив розглянути його заяву та оформити йому згідно Порядку № 560 довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, про результати розгляду заяви та прийняте рішення просив повідомити його письмово за адресою, що вказана у заяві. До вказаної заяви позивач додав підтвердні документи.

Повідомленням № 1/2704/24 від 30.12.2024 у відповідь на вказану заяву відповідач повідомив, що протоколом від 19.11.2024 № 21 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на загальних підставах. Причинами відмови є відсутність рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

Вважаючи дії відповідача протиправними у прийнятті рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період за результатом розгляду заяви по суті, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом № 3543-ХІІ.

Згідно зі статтею 1 Закону № 3543-XII мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону № 3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані - жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Позивач подав заяву від 18.11.2024 в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 затверджено Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення № 154), пунктом 1 якого визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Згідно з абз. 9 п. 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Порядком № 560 зокрема визначено процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Відповідно до пунктів 56, 57 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених Законом № 3543-ХІІ.

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

- голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

- члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Згідно з пунктом 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених Закону № 3543-ХІІ (пункт 59 Порядку № 560).

Відповідно до пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

З урахуванням зазначеного, суд зазначає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить вирішення питання щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, після отримання від позивача заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та документів на підтвердження цього права повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду цієї заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивовану відмову в наданні відстрочки від призову, із зазначенням причин неврахування тих чи інших доказів.

Відповідач повідомленням від 30.12.2024 № 1/2704/24 у відповідь на заяву позивача повідомив, що протоколом від 19.11.2024 № 21 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та що причинами відмови є відсутність рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

В статті 23 Закону № 3543-ХІІ вказаний перелік військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Однак, Законом не передбачено перелік документів, що підтверджують приналежність військовозобов`язаного до певної категорії військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, а також документів, необхідних для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

З аналізу п. 3 ч. 1. ст. 23 Закону № 3543-ХІІ суд доходить висновку, що військовозобов`язаний повинен підтвердити не лише факт батьківства трьох і більше дітей віком до 18 років, а й факт утримання військовозобов`язаним трьох і більше дітей віком до 18 років.

В частині 2 пункту 5 статті Закону № 3543-ХІІ зазначено, що Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України (Порядок № 560).

У Додатку 5 Порядку № 560 встановлено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Зокрема, для жінок та чоловіків, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці документами, що підтверджують право на відстрочку є свідоцтво про народження дітей (трьох і більше) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Свідоцтво про народження дитини засвідчує факт народження дитини та батьківства військовозобов`язаного. Водночас, свідоцтво про народження дитини жодним чином не засвідчує та/або встановлює факт перебування на утриманні.

Позивачем було надано копії свідоцтв про народження (виданих повторно), що підтверджують, що позивач є батьком трьох дітей віком до 18 років.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В статті 181 Сімейного кодексу України зазначені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. З аналізу вищезазначених норм, суд приходить до висновку, що за фактом народження дитини на батьків покладається обов`язок її утримання та спосіб його виконання, а також жодним чином не встановлюють безумовний факт утримання дитини батьками.

Одним з документів, що підтверджують факт утримання військовозобов`язаним трьох і більше дітей віком до 18 років, перелік яких є єдиним та достатнім зазначений в Додатку 5 Порядку № 560, є свідоцтво про реєстрацію шлюбу з матір`ю (батьком) дітей (трьох і більше) або рішення суду про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей з батьком (матір`ю), або рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим із батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного відповідно до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, а також договір про сплату аліментів на дитину.

Позивачем не було додано жодного підтвердного документу, з зазначеного вище переліку, до заяви від 18.11.2024, що могли б засвідчити факт перебування дітей на утриманні позивача.

Позивачем для обґрунтування своєї правової позиції, щодо утримання трьох дітей віком до 18 років, було надано заяву від 12 вересня 2024, зареєстрована в реєстрі за № 489 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма Б. В., ОСОБА_5 , заяву від 12 вересня 2024, зареєстрована в реєстрі за № 486 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма Б. В., ОСОБА_6 , заяву від 13 листопада 2024, зареєстрована в реєстрі за № 609 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Футуйма Б. В., ОСОБА_6 , довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 29 листопада 2024 Вишневим відділом державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Внутрішнє переконання, ствердження, оформлені заявою чи іншим документом, та/або дії військовозобов`язаного, спрямовані на утримання дитини, а також внутрішнє переконання, ствердження, оформлені заявою чи іншим документом, іншого з батьків про утримання дитини військовозобов`язаним, не можуть засвідчувати та/або встановлювати та/або замінювати собою факт, що має юридичне значення перебування на утриманні дитини.

Відповідно, документи додані до заяви від 18.11.2024 в якій просив надати йому відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією не є тотожними або взаємозамінними з документами, визначені в Додатку 5 Порядку № 560.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 правомірно ухвалила рішення, оформлене протоколом від 19.11.2024 № 21, про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період та що причинами відмови є відсутність рішення органу опіки і піклування про визначення місця проживання з тим батьків, який є військовозобов`язаним, або письмовий договір між батьками про те, з ким будуть проживати діти та участь другого з батьків у їх вихованні, або рішення суду про встановлення факту перебування дитини на утриманні військовозобов`язаного до положень статті 315 Цивільного процесуального кодексу України.

За таких умов суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправним рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 та його скасування, відсутні.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати у зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 139, 242-245, 246, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого протоколом № 21 від 19.11.2024 про відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.