Справа № 140/718/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/718/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області) про визнання протиправним та скасування рішення №96 від 10.01.2025 щодо відмови в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язання призначити пенсію за віком із зниженням пенсійного віку, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.12.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є особою, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому відповідно до Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII) має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

02.01.2025 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області та рішенням №6 від 10.01.2025 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що документами не підтверджено право на зниження пенсійного віку, визначене статтею 55 Закону №796-ХІІ, оскільки заявник станом на 01.01.1993 проживала/працювала у зоні гарантованого добровільного відселення 2 роки 03 місяці 15 днів, що не дає права на зменшення пенсійного віку на 6 років.

Позивач вважає таке рішення відповідача щодо відмови у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку протиправним і таким, що порушує її право на соціальний захист, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Позивач також зазначає, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01.01.1993. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи. З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 28.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (а.с.35).

У відзиві на позовну заяву від 11.02.2025 №1300-5803-7/21448 (а.с.38-88) представник відповідача заперечив проти позову. В обґрунтування своєї позиції вказує, початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зонах гарантованого добровільного відселення з моменту аварії, тобто з 26.04.1986 по 31.07.1986 рік незалежно від часу проживання або роботи в цей період та які мають статус потерпілої особи.

Умовою для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 є наявність страхового стажу необхідної тривалості. Так, згідно абзацу першого частини першої статті 55 Закону № 796 особам, які працювали або проживали на територіях гарантованого добровільного відселення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років.

Згідно статті 26 Закону № 1058 починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, в період з 01.01.2024 по 31.12.2024 не менше 31 років. Відтак, у 2024 році право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 матимуть особи за наявності страхового стажу не менше 25 років.

Згідно матеріалів електронної пенсійної справи до заяви від 31.05.2023 позивач додала: паспорт, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, диплом про навчання, документ про місце проживання, довідку від 18.12.2024 №3746 та довідку від 16.10.2024 №03-25/03/3328.

За доданими документами вік заявниці станом на дату звернення становив 54 роки 06 днів. Страховий стаж особи 35 років 04 місяці. Станом на дату звернення підтверджено факт роботи станом на 01.01.1993 2 роки 03 місяці 15 днів.

За доданими документами до періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди проживання без реєстрації згідно довідки 18.12.2024 №3746 період з 01.02.1989 по 14.02.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 18.07.1989 по 31.08.1989, з 01.02.1990 по 14.02.1990, з 24.06.1990 по 31.08.1990, з 01.02.1991 по 14.02.1991, з 18.07.1991 по 31.08.1991, з 01.02.1992 по 14.02.1992,3 01.07.1992 по 31.08.1992, з 09.11.1992 по 21.12.1992, вихідні та інші вільні від навчання дні, оскільки будинкова книга, акт обстеження від 17.12.2024 не є підставою для зарахування перечислених періодів. За вказані періоди відсутня інформація про реєстрацію місця проживання особи.

Також не зараховано періоди проходження практики згідно довідку від 16.10.2024 № 03-25/03/3328 період з 28.06.1989 по 09.07.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 29.05.1991 по 15.07.1991, з 17.02.1992 по 21.03.1992 та з 09.11.1992 по 21.12.1992, канікули під час навчання у 1988-1993 роки.

Таким чином, виходячи з наведеного вище, Головним управлінням Пенсійного фонду країни у Львівській області станом на дату звернення із заявою від 02.01.2025 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії № 96 від 10.01.2025.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується довідкою Волинської обласної державної адміністрації №2738 від 03.10.2024 (а.с.17).

Як зазначено у довідці №3746 від 18.12.2024 виданої виконкомом Маневицької селищної ради ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та постійно проживає з 09.02.1973 по 10.08.1988 та з 04.06.1993 по даний час ( згідно акту обстеження від 17.12.2024 без реєстрації проживала: з 01.02.1989 по 14.02.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 18.07.1989 по 31.08.1989; з 01.02.1990 по 14.02.1990, з 24.06.1990 по 31.08.1990; з 01.02.1991 по 14.02.1991; з 18.07.1991 по 31.08.1991; з 01.02.1992 по 14.02.1992; з 01.07.1992 по 31.08.1992, з 09.11.1992 по 21.12.1992 і вихідні та інші вільні від навчання дні) в селищі Маневичі Волинської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 року №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення. Підставою для видачі вказаної довідки були будинкова книга та акт обстеження від 17.12.2024 (а.с.22, 70).

В архівній довідці Волинського національного університету імені Лесі Українки від 16.10.2024 №03-25/03/3328 вказано, що позивач дійсно наказом ректора № 53-С від 04.08.1988 року Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки зарахована до складу студентів першого курсу денної форми навчання філологічного факультету на спеціальність «Російська мова і література». Наказом ректора № 33-С від 25.06.1993 року Луцького державного педагогічного інституту імені Лесі Українки та рішенням Державної екзаменаційної комісії ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію вчителя російської мови та літератури і 30.06.1993 року видано диплом спеціаліста встановленого зразка НОМЕР_1 із реєстраційним номером 169, про що свідчить підпис у книзі реєстрації видачі дипломів.

Під час навчання Демчук ( ОСОБА_3 проходила педагогічні практики - професійна практика з 28.06.1989 р. до 09.07.1989 р. в бібліотеці; соціолінгвістична практика з 06.06.1989 р. до 16.07.1989 р. в смт. Маневичі; літня педпрактика з 29.05.1991 р. до 15.07.1991 р. в піонертаборі ім. О.Матросова с. Брище; педагогічна практика з 17.02.1992 р. до 21.03.1992 р. в СШ № 25 м. Луцька; педагогічна практика - з 09.11.1992 р. до 21.12.1992 р. в Маневицькій СШ № 2.

Канікули Демчук ( ОСОБА_3 під час навчання у 1988 - 1993 роках тривали - протягом двох тижнів 1989 року (зимові), два тижні (липня) та один місяць (серпень) 1989 року (літні), протягом двох тижнів 1990 року (зимові), один тиждень (червня) та два місяці (липень, серпень) 1990 року (літні), протягом двох тижнів 1991 року (зимові), два тижні (липня) та один місяць (серпень) 1991 року (літні), протягом двох тижнів 1992 року (зимові), два місяці (липень, серпень) 1992 року (літні), протягом двох тижнів 1993 року (зимові) та 21.06.1993 року виконано навчальний план (а.с.23).

Позивач, згідно з дипломом спеціаліста серії НОМЕР_1 реєстраційний №169 від 30.06.1993 закінчила Луцький державний педагогічний інститут імені Лесі України за спеціальністю «російська мова та світова література» та рішенням Державної екзаменаційної комісії від 21.06.1993 позивачу присвоєно кваліфікацію спеціаліста вчителя російської мови та світової літератури (а.с.72).

Згідно з інформаційним листом Відділу гуманітарної політики та інформаційної діяльності Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області №9 від 17.01.2025 позивачу на її вимогу надано копії наказів Маневицького районного відділу народної освіти, що підтверджують факт проходження соціолінгвістичної та педагогічної практики. А саме - наказ від 01.06.1989 року № ЗО - про призначення ОСОБА_4 на посаду старшої піонервожатої Маневицької СШ №2 для проходження педагогічної практики з 06.06.1989 по 16.07.1989 року; та наказ від 28.10.1992 року №431 про призначення ОСОБА_4 на посаду вчителя російської мови та літератури для проходження педагогічної практики з 09.11.1992 року по 28.12.1992 року (а.с.25-29).

Позивач 02.01.2025 звернулась до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто ГУ ПФУ у Львівській області.

Рішенням відповідача №96 від 10.01.2025 відмовлено у призначенні пенсії за віком (а.с.32, 83). В обґрунтування відмови ГУ ПФУ у Львівській області зазначено, що страховий стаж особи становить 35 років 04 місяці. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу зараховано всі періоди.

Однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону № 796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років. Документами підтверджено факт роботи станом на 01.01.1993 - 02 роки 03 місяці 15 днів.

До періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди проживання без реєстрації з 01.02 1989 по 14.02.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 18.07.1989 по 31.08.1989, з 01.02.1990 по 14.02.1990, з 24.06.1990 по 31.08.1990, з 01.02.1991 по 14.02.1991, з 18.07.1991 по 31.08.1991, з 01.02.1992 по 14.02.1992,3 01.07.1992 по 31.08.1992, з 09.11.1992 по 21.12.1992, вихідні та інші вільні від навчання дні, оскільки будинкова книга, акт обстеження від 17.12.2024 не є підставою для зарахування перечислених періодів. За вказані періоди відсутня інформація про реєстрацію місця проживання особи.

Також не зараховано періоди проходження практики з 28.06.1989 по 09.07.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 29.05.1991 по 15.07.1991, з 17.02.1992 по 21.03.1992 та з 09.11.1992 по 21.12.1992, канікули під час навчання у 1988-1993 роки.

Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату згідно підтверджених документів з 27.12.2030.

Не погоджуючись із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи. Обов`язковою умовою наявності в особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи до 01 січня 1993 року (у зоні гарантованого добровільного відселення - протягом трьох років). Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Таким чином, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років необхідно обраховувати з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року.

Верховний Суд (постанови від 19 вересня 2019 року у справі №556/1172/17, від 11 березня 2024 року у справі №500/2422/23, від 19 вересня 2024 року у справі №460/23707/22, від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23, від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Пунктом 2.22 розділу II Порядку №22-1 установлено, що для підтвердження інформації про місце проживання особа може надавати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

При вирішенні спору судом враховано, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Також частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до довідки Волинської обласної державної адміністрації №2738 від 03.10.2024 ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) (а.с.17).

У цій справі правомірність видачі позивачу відповідного посвідчення (довідки) не є предметом спору. Посвідчення (довідка) потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Однак відповідно до приписів підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII. Вказане відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 11 листопада 2024 року у справі №460/19947/23.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ у Львівській області №96 від 10.01.2025 є непідтвердження права на зменшення пенсійного віку, оскільки позивач фактично прожила на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше трьох років у зв`язку з наступними обставинами: за доданими документами до періодів проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не зараховано періоди проживання без реєстрації згідно довідки 18.12.2024 №3746 період з 01.02.1989 по 14.02.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 18.07.1989 по 31.08.1989, з 01.02.1990 по 14.02.1990, з 24.06.1990 по 31.08.1990, з 01.02.1991 по 14.02.1991, з 18.07.1991 по 31.08.1991, з 01.02.1992 по 14.02.1992,3 01.07.1992 по 31.08.1992, з 09.11.1992 по 21.12.1992, вихідні та інші вільні від навчання дні, оскільки будинкова книга, акт обстеження від 17.12.2024 не є підставою для зарахування перечислених періодів. За вказані періоди відсутня інформація про реєстрацію місця проживання особи. Також не зараховано періоди проходження практики згідно довідки від 16.10.2024 № 03-25/03/3328 період з 28.06.1989 по 09.07.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 29.05.1991 по 15.07.1991, з 17.02.1992 по 21.03.1992 та з 09.11.1992 по 21.12.1992, та канікули під час навчання у 1988-1993 роки.

Отже, ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону №796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення в цілях призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку засвідчують документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування, зокрема, довідка, видана на підставі офіційно підтверджених та достовірних відомостей.

Як встановлено довідкою №3746 від 18.12.2024 виданої виконкомом Маневицької селищної ради ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та постійно проживає з 09.02.1973 по 10.08.1988 та з 04.06.1993 по даний час ( згідно акту обстеження від 17.12.2024 без реєстрації проживала: з 01.02.1989 по 14.02.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 18.07.1989 по 31.08.1989; з 01.02.1990 по 14.02.1990, з 24.06.1990 по 31.08.1990; з 01.02.1991 по 14.02.1991; з 18.07.1991 по 31.08.1991; з 01.02.1992 по 14.02.1992; з 01.07.1992 по 31.08.1992, з 09.11.1992 по 21.12.1992 і вихідні та інші вільні від навчання дні) в селищі Маневичі Волинської області, яке відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 року №106 належить до зони гарантованого добровільного відселення (а.с.22, 70).

Суд зазначає, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» селище Маневичі Камінь-Каширського району (колишній Маневицький район) Волинської області включено в перелік населених пунктів, що зазнало радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Таким чином, факт постійного проживання позивача в населеному пункті, віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 є підставою для початкової величини зменшення пенсійного віку на 3 роки, що підтверджено довідкою №3746 від 18.12.2024 виданої виконкомом Маневицької селищної ради (а.с.22,70).

Щодо не зарахування періодів проходження практики згідно довідки від 16.10.2024 № 03-25/03/3328 з 28.06.1989 по 09.07.1989, з 06.06.1989 по 16.07.1989, з 29.05.1991 по 15.07.1991, з 17.02.1992 по 21.03.1992 та з 09.11.1992 по 21.12.1992, та канікули під час навчання у 1988-1993 роки, то суд зазначає таке.

Як зазначено в архівній довідці №03-25/03/3328 від 16.10.2024 під час навчання Демчук ( ОСОБА_3 проходила педагогічні практики - професійна практика з 28.06.1989 р. до 09.07.1989 р. в бібліотеці; соціолінгвістична практика з 06.06.1989 р. до 16.07.1989 р. в смт. Маневичі; літня педпрактика з 29.05.1991 р. до 15.07.1991 р. в піонертаборі ім. О.Матросова с. Брище; педагогічна практика з 17.02.1992 р. до 21.03.1992 р. в СШ № 25 м. Луцька; педагогічна практика - з 09.11.1992 р. до 21.12.1992 р. в Маневицькій СШ № 2 (а.с.23).

У зв`язку з тим, що Луцький державний педагогічний інститут імені Лесі Українки знаходиться в місті Луцьк Волинської області, а піонертабір ім. О.Матросова в селі Брище Луцького району Волинської області, що відповідно до переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою кабінету міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106, не відносяться до зон радіоактивного забруднення. Тому відповідні періоди проходження практики (28.06.1989 р. до 09.07.1989 р, з 29.05.1991 р. до 15.07.1991 р., з 17.02.1992 р. до 21.03.1992 р.) не підлягають до зарахування в період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення.

Період проходження соціолінгвістичної практики з 06.06.1989 р. до 16.07.1989 р. в селищі Маневичі Волинської області та педагогічної практики - з 09.11.1992 р. до 21.12.1992 р. в Маневицькій СШ № 2 підлягають до зарахування, оскільки селище Маневичі відноситься до зони радіоактивного забруднення.

Крім того, позивач згідно з дипломом спеціаліста серії НОМЕР_1 реєстраційний №169 від 30.06.1993 закінчила Луцький державний педагогічний інститут імені Лесі України за спеціальністю «російська мова та світова література» та рішенням Державної екзаменаційної комісії від 21.06.1993 позивачу присвоєно кваліфікацію спеціаліста вчителя російської мови та світової літератури (а.с.72).

При цьому суд зазначає, що диплом про навчання не є документом, який підтверджує факт постійного проживання на тій чи іншій території.

Однак, суд звертає увагу, що ГУ ПФУ у Львівській області не враховано, що у Луцькому державному педагогічному інституті імені Лесі Українки навчання переривалося на період канікул та практики, про що свідчить архівна довідка від 16.10.2024 за №03-25/03/3328, що давало можливість за наявності прямого транспортного сполучення добиратися рейсовим пасажирським транспортом з місця проживання та реєстрації позивача до місця навчання (а. с. 23,69).

Таким чином, беручи до уваги той факт, що до позивача застосовується початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки, а також те, що з моменту початку навчання 04.08.1988 по 21.06.1993 ОСОБА_1 фактично проживала без реєстрації у період канікул та проходження практики за адресою: АДРЕСА_1 , що в сукупності становить 11 місяців 26 днів (загальний період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить 03 роки 03 місяці 12 днів) , тому ОСОБА_1 яка на момент подання заяви до пенсійного фонду досягла віку 54 роки 06 днів, набула право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Щодо можливості зарахування періоду проживання особи в зоні посиленого радіоекологічного контролю (у цій справі гарантованого добровільного відселення) з 01.01.1993, висловився Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 у справі №380/7535/21, де зазначив: «Отже для правильного вирішення спору судам слід було встановити кількість років проживання позивачем в зоні посиленого радіоекологічного контролю в цілому».

Отже, висновки відповідача про відсутність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 6 років є безпідставними.

При цьому у спірному рішенні від 10.01.2025 №96 вказано про наявність у позивача 35 років 04 місяці страхового стажу, тобто умова щодо страхового стажу відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, виконується.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 10.01.2025 №96 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, а тому його слід визнати протиправним та скасувати, а позов необхідно задовольнити.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, суд враховує наступне.

Згідно з частиною першою статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заява позивача про призначення пенсії розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Львівській області та за результатом її розгляду прийнято спірне рішення.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Відтак, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 належним відповідачем у частині позовних вимог щодо зобов`язання призначити пенсію є саме ГУ ПФУ у Львівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглянув заяву ОСОБА_1 про призначенні пенсії та прийняв рішення про відмову.

З урахуванням наведеного, за відсутності правової оцінки, наданої територіальним органом Пенсійного фонду України щодо наявності усіх умов для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ (у цьому випадку щодо наявності правових та фактичних підстав для зменшення позивачу пенсійного віку на 6 років), суд вважає, що належним способом захисту прав позивач буде задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо заявленої вимоги позивача про зобов`язання здійснити призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку з 27.12.2024, то суд зазначає, що за загальним правилом, встановленим у статті 45 Закону №1058-ІV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Водночас відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Враховуючи досягнення позивачем віку 54 роки 26.12.2024 та її звернення із заявою про призначення пенсії 02.01.2025, право на отримання пенсії за віком відповідно до Закону №796-ХІІ та приписів статті 45 Закону №1058-IV у позивача виникло з 27.12.2024 (тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку). Таким чином, оскільки у ОСОБА_1 виникло право на призначення пенсії за віком 27.12.2024, тому саме з цієї дати така пенсія підлягає призначенню.

З урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, суд дійшов висновку, про задоволення позову у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 10.01.2024 №96 та зобов`язання відповідача призначити позивачу за заявою від 02.01.2025 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ з 27.12.2024 (з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн, понесення яких підтверджується квитанцією від 24.01.2025 (а.с.11).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.01.2025 №96.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 27.12.2024 пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у сумі 1 211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, Львівська область, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, ).

Суддя А.Я. Ксензюк