Справа № 160/21856/24
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/21856/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року (суддя А.О. Коренев) у справі № 160/21856/24 за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування постанов,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.06.2024 № 6767/7;

- визнати протиправною та скасувати постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлена довідкою від 25.07.2024 № 1374;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути та затвердити постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлена довідкою від 18.04.2024 № 1276.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною та скасовано постанову Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.06.2024 № 6767/7;

- зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути постанову Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оформлена довідкою від 18.04.2024 № 1276.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

24 грудня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення, у якій він просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок).

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі № 160/21856/24 заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на користь позивача вартість судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 5000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з наданням останньому правничої допомоги адвокатом, з огляду на надані позивачем докази, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з укладеним договором про надання правової допомоги вартість правничої допомоги становить 10000,0 грн., але враховуючи такі принци як співмірність та пропорційність, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 5000,0грн.

Не погодившись з додатковим рішенням, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України подала апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що витрати позивача на правничу допомогу мають нерозумний розмір. Вважає, що витрати на правничу допомогу не підтверджено належним чином.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Відповідно статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Так, ч. 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на правничу допомогу (ч.3 ст. 132 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн, представник позивача надав суду копію ордеру АІ № 1678933, копію договору про надання правової допомоги № 389 від 26.07.2024, додаток № 1 до Договору № 389 про надання правової допомоги від 08.08.2024 року, акт наданих послуг від 24 грудня 2024 року, звіт про обсяг наданих послуг згідно з Договором № 389 від 26.07.2024 року.

Дослідивши зміст цих документів, колегія суддів встановила, що вартість послуг правничої допомоги, отриманих за договором № 389 від 26.07.2024 по справі №160/21856/24, позивач має сплатити протягом 30 робочих днів після набрання чинності судовим рішенням.

Апеляційний суд зазначає, що судові витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20).

Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що витрати на правничу допомогу позивачем не підтверджено належним чином.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Так, принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В свою чергу, оцінивши складність справи, складність та обсяг наданих адвокатом послуг, з огляду на подані документи, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, враховуючи критерії розумності та співмірності до заявленої суми понесених витрат, значенням справи для сторони, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань скаржника витрат на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції саме у розмірі 5000,00 грн., адже такий розмір відповідає принципам співмірності та розумності. Зворотні аргументи скаржника є безпідставними.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України залишити без задоволення, а додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 січня 2025 року у справі № 160/21856/24 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 20.03.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк