Справа № 160/34777/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представника позивача представник відповідача Матвєєва М.О. Фіцай Я.П.
31 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальності «Фортуна-КР» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпроптеровській області, у якому просить:
Позовні вимоги позивач обґрунтував обгрунтував тим, що 28.10.2024р. ТОВ «ФОРТУНА-КР» отримало акт № 3280/04-36-07-14/38334267 від 28.10.2024р. «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «ФОРТУНА-КР» (код єдрпоу 38334267) з питань додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.04.2018 року по 30.06.2024 року та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.02.2013 по 30.06.2024р.
Вивчивши зміст вказаного акту перевірки, позивач частково погодився з контролюючим органом про наявність порушень.
Підприємства -контрагенти на час здійснення господарських взаємовідносин були зареєстровані платниками податку на додану вартість, платниками акцизного податку, мали відповідні ліцензії (копії додаються до матеріалів позовної заяви).
Припущення відповідача щодо нереальності здійснення господарських операцій за твердженням позивача здійснено контролюючим органом виходячи з нічим непідтверджених обставини щодо реалізації товарів не ТОВ «МІЛІВЕР», ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», а іншим невідомим особам без вказівки на будь-які реальні докази, факти або ж інші встановлені законом обставини, зокрема, але не виключно, проведення перевірки або навіть направлення запиту до вказаних підприємств по взаємовідносинах з нашим підприємством.
Позивач звертає увагу на те, що відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджений Наказом Міністерством фінансів України № 879 від 02.09.2014 р., інвентаризацією забезпечуються виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку, а отже встановити походження товару, його фактичну наявність або відсутність, а відповідно і можливість здійснити його поставку, можливо лише під час здійснення інвентаризації.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області в рамках здійснення планової документальної виїзної перевірки ТОВ «ФОРТУНА-КР» було проведено інвентаризацію, за результати якої відхилень між обліковими та фактичними даними не встановлено.
Позивач стверджує, що здійснивши вибірковий аналіз діяльності підприємств за пошуковим параметром «код ЄДРПОУ/назва» вдалось встановити, що ТОВ «МІЛІВЕР», ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» не перебували в процесі припинення, брали участь в тендерних закупівлях, в т.ч. тих, щ проводились державними органами влади та місцевого самоврядування, виступали позивачами та відповідачами в судових органах, що свідчить в цілому про наявність господарської діяльності.
ТОВ «ФОРТУНА КР», як продавець (постачальник) у відповідних господарських договорах, не має податкового обов`язку та необхідності перевіряти виробничі потужності своїх покупців, оскільки для реалізації товару це не має принципового значення. Підприємством формувався склад податкових зобов`язань як з податку на додану вартість, так і з податку на прибуток, складались та реєструвались податкові та акцизні накладні з урахуванням здійсненої реалізації та виходячи з норм Податкового кодексу України, який унормовує порядок обчислення податкових зобов`язань під час складання декларацій з податку на додану вартість та з податку на прибуток за відповідні періоди.
Стосовно безповоротної фінансової допомоги, ТОВ «ФОРТУНА КР» стверджує, що жодна банківська виписка, жоден первинний документ, складений під час здійснення господарських операцій х поставки дизельного пального ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» не свідчить про надання вказаними підприємствами безповоротної фінансової допомоги. З банківських виписок чітко видно за що сплачувались грошові кошти, з видаткових накланих та ТТН вбачається поставка товару.
Крім того, надаючи сплаченим за товар коштам статус «безповоротної фінансової допомоги» контролюючий орган оминаючи волю власника коштів (підприємств контрагентів Позивача) розпоряджається ними, що також не передбачено діючим в Україні законодавством.
Щодо віднесення до витрат вартості будівельних матеріалів, Позивач звертає увагу на те, що згідно з Наказом № 561 від 30.09.2003р. Міністерства Фінансів України «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів» (з наступними змінами і доповленнями), Рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат.
Згідно з п. 33 розділу 6 Наказу, витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
Аналіз витрат ТОВ «ФОРТУНА-КР», понесених протягом перевіряємого періоду, дає підставу стверджувати, що вони не є капітальними інвестиціями, оскільки здійснені виключно з метою підтримання функціонування об`єкту.
Позивач зазначив, що погодився з вказаним рішенням частково, сплатив суму штрафу у розмірі 208000,00 грн. за період з 27.10.2023р. по 30.06.2024р., мотивуючи це тим, що в період з 12.07.2019р. (первісна реєстрація акцизного складу) до 05.10.2021р. (анулювання реєстрації складу) склад не працював та не використовувався в господарській діяльності. Друга реєстрація акцизного складу відбулась 27.10.2023р.
Додатково, позивач зазначає, що Постановою КабінетуМіністрів України від 12 серпня 2020 р. №715 «Про затвердження Порядку здійснення Державною податковою службою автоматичного зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового», відповідно до ст. 233 Податкового кодексу України, Кабінет Міністрів України затвердив Порядок здійснення Державною податковою службою автоматичного зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового, що додається. Встановив, що до 30 вересня 2020 р. (включно) автоматичне зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового здійснюється у тестовому режимі.
З урахуванням вище наведеного позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою від 16 січня 2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 04.02.2025 року о 11:30 год., 18.02.2025 року о 11:00 год., 27.02.2025 року о 11:00 год., 05.03.2025 року о 13:00 год.
29.02.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, де просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В огрунтування своєї позиції відповідач зазанчив, що контролюючий орган вважає, що грошові кошти у сумі 14594597,00 грн, а саме: 6448697,00 отримані від ТОВ «МІЛВЕР» та 8145900,00 грн, отримані від ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», повинні були обліковуватись як отримана безповоротна фінансова допомога.
18.02.2025 року позивач подав додаткові письмові поясення по суті спору, де вказав, що контролюючий орган не зважає на обставини, які підтверджують здійснення господарської діяльності платниками податків, але вважає належними та однозначними доказами відсутності господарської діяльності прийняття рішення про відповідність платнків критеріям ризиковості та відсутність звітів з окремого податку.
При цьому жодного контрольно-перевірочного заходу щодо вказаних суб`єктів господарювання, виходячи як зі змісту акту перевірки, так і зі змісту відзиву на позовну заяву здійснено не було.
Підприємства на час здійснення господарських взаємовідносин були зареєстровані платниками податку на додану вартість, платниками акцизного податку, мали відповідні ліцензії.
Припущення щодо нереальності здійснення господарських операцій здійснено контролюючим органом виходячи з нічим непідтверджених обставини щодо реалізації товарів не ТОВ «МЕЛІВЕР», ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», а іншим невідомим особам без вказівки на будь-які реальні докази, факти або ж інші встановлені законом обставини, зокрема, але не виключно, проведення перевірки або навіть направлення запиту до вказаних підприємств по взаємовідносинах з нашим підприємством.
Більше того, відомості про товарообіг на підприємстві не зазначаються у податковій декларації з податку на додану вартість. Вочевидь, зазначена інформація може бути перевірена лише шляхом проведення інвентаризації ТМЦ під час проведення податкової перевірки.
26.02.2025 року від відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору, підтримав доводи наведені в відзиві на позовну заяву.
27.02.2025 року позивач подав до канцелярії суду письмові запити, зроблені за його ініціативою до підприємств ТОВ «МІЛІВЕР», ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», ТОВ «МАГТРАНС» та відповіді на вказані запити.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовільнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ТОВ «ФОРТУНА-КР» має такі ліцензії:
- на внутрішні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями, міжнародні перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів вантажними автомобілями, видана Державною службою з безпеки на транспорті, реєстраційний номер 252 від 02.05.2022р.
На підприємстві працює 13 осіб.
У підприємства знаходяться у власності та в оренді основні фонди:
- нежитлове приміщення за адресою м. Кривий Ріг, вул. Ігнатьєва, 39
- нежитлове приміщення за адресою м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, будинок 31, приміщення 44
- транспортні засоби, в т.ч. вантажні автомобілі та напівпричипи-цистерни, колонки та резервуари.
На підставі направлень від 30.09.2024 року № 8512, № 8513, № 8514, № 8515 плану-графіку проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2024 рік , на підставі наказу Головним управління ДПС у Дніпроптеровській області від 13.09.2024 року № 4224-п проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальності «ФОРТУНА - КР» з питань додержання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків, зборів та інших платежів, установлених законодавством за період з 01.04.2018р. по 30.06.2024р. та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.02.2013 по 30.06.2024р. відповідно до затвердженого плану документальної перевірки, за результатами якої складено акт № 3280/04-36-07-14/38334267 від 28.10.2024р.
Проведеною перевіркою ТОВ «АГ ЕКСІМ» встановлені порушення, а саме:
- п.п. 14.1.11, 14.1.257, п. 14.1 ст. 14, п.п. 134.1.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 ПК України в частині заниження податок на прибуток на загальну суму 2773256,00 грн., в т.ч. 9 місяців 2022 року 146229,00 грн., 2022 рік 146229,00 грн., 1 кв.2024р. 2627027,00 грн. півріччя 2024 року 2627027,00 грн.
- п. 198.5 ст. 198, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України в частині не складення та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН:
- з операцій на митній території України, що оподатковуються за основною ставкою, крім ввезення товарів на митну територію України на загальну суму ПДВ 2670525,00 грн., в т.ч. за січень 2024 року на суму ПДВ 264647,00 грн., лютий 2024 року на суму ПДВ 1238781,00 грн., березень 2024 року
- п. 250.9 ст. 250 ПК України в частині неподання податкових декларацій з екологічного податку за період з 01.09.2021р. по 30.06.2024р.
- п. 270.1.ст. 270, п. 271.1 ст. 271 ПК України в частині заниження податкового зобов`язання з земельного податку на суму 5243,62 грн., в т.ч. за 2018 рік на суму 877,13 грн., за 2019 рік на суму 1512,55 грн., за 2022 рік на суму 888,74 грн., за період з 01.01.2023р. по 14.08.2023р. на суму 578,7 грн.
- п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України в частині заниження податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на суму 1255,89 грн. за період з 01.05.2018р. по 31.12.2018 р.
- п. 286.2, п. 286.4 ст. 286 ПК України в частині неподання податкових декларацій з плати за землю за 2018 рік, за 2019 рік, за 2020 рік, за 2023 рік, несвоєчасного подання податкових декларацій з плати за землю за 2021 рік та за 2022 рік
- п. 266.7.5 п. 266.7 ст. 266 ПК України в частині несвоєчасного подання декларацій з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2019, 2020, 2021, 2022 роки
- п. 16.1.3 п. 16.1. ст. 16, п. 63.3 ст. 63 ПК України в частині несвоєчасного подання відомостей про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) за період з 01.04.2018р. по 30.06.2024р.
- п. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України в частині неподання довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального
- п.231.1, п. 231.5, п. 231.6 ст. 231 ПК України в частині нездійснення складання та реєстрації акцизних накладних на кінцевого споживача на обсяг 353951,38 літрів в ЄРАН
- п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст.14, п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п. 57.1 ст. 57, п. 168.1.2, п. 168.1.5, п.п. 168.1.6 п. 168.1 ст. 168, п. 172.7 ст. 172, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині неутримання та неперерахування податку на доходи фізичних осіб з доходів платника податку інших, ніж заробітна плата у сумі 9530,45 грн.
- п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.4, п.п.1.6 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України в частині неутримання та неперерахування до бюджету військового збору із доходів платника податків інших ніж заробітна плата у сумі 2859,13 грн.
- п. 51.1.ст. 51 абз. «б» п. 176.2 ст. 176 ПК України та Порядку № 4 від 13.01.2015р. в частині надання податкового розрахунку за ІІІ квартал 2022 року не в повному обсязі
- абз. 8 ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» в частині проведення операцій щодо роздрібної торгівлі пальним без наявності відповідної ліцензії.
Позивач не погоджується із прийнятими податковими-повідомленнями рішеннями та вважає їх протиправним та таким, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 62 Податкового кодексу України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.
Підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачає, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.
Економічний ефект, зокрема, але не виключно, передбачає приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартості, а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.
Підпунктами 16.1.2, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 вказаного Кодексу встановлено, що платник податків зобов`язаний: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 ст. 36 вказаного Кодексу).
Згідно із пунктом 44.1, 44.2 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
За приписами п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Відповідно до п.187.1 ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.
Згідно із пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.
Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно із пунктом 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.
Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних.
У пункті 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.7 ст. 201 зазначеного Кодексу податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 цього Кодексу при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 Податкового кодексу України).
В силу підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 ПК України, не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України, фінансовий результат до оподаткування зменшується:
на суму розрахованої амортизації основних засобів та/або нематеріальних активів відповідно до пункту 138.3 цієї статті;
на суму залишкової вартості окремого об`єкта основних засобів та/або нематеріальних активів, визначеної з урахуванням положень цієї статті Кодексу, у разі ліквідації або продажу такого об`єкта;
на суму дооцінки основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат уцінки відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму вигід від відновлення корисності основних засобів та/або нематеріальних активів у межах попередньо віднесених до витрат втрат від зменшення корисності основних засобів або нематеріальних активів відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності;
на суму первісної вартості придбання або виготовлення окремого об`єкта невиробничих основних засобів та/або невиробничих нематеріальних активів та витрат на їх ремонт, реконструкцію, модернізацію або інші поліпшення, у тому числі віднесених до витрат відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, у разі продажу такого об`єкта невиробничих основних засобів або нематеріальних активів, але не більше суми доходу (виручки), отриманої від такого продажу.
Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10.08.2004р. (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за № 1046/9645) затверджено Примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд.
Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість, мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або у разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) (у редакції на час виникнення правовідносин) активи - ресурси, контрольовані підприємством у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, приведе до отримання економічних вигод у майбутньому; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; витрати - зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками); доходи - збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов`язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників); власний капітал - різниця між активами і зобов`язаннями підприємства.
Згідно із частиною 1 та 2 статті 3 Закону № 996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.
Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, грунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Інформація, яка міститься в документах первинного обліку, в силу норми частини 2 статті 3 Закону № 996-XIV, є підставою для податкового обліку лише за умови, що вона відповідає дійсності.
Відповідно до частини 1, 5, 7, 8 статі 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.
Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.
Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 2.2, 2.4, 2.5, 2.14, 2.15 Положення про документальне забезпечення записів в бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704(далі Положення № 88), господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).
Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.
Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства.
Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.
Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.
Первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що підставою для відображення господарських операцій у податковому обліку є фактичне здійснення таких операцій у межах господарської діяльності та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, які розкривають суть та зміст операцій та відображають їх реальне вчинення. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податкового кредиту.
Правова позиція Верховного Суду, що сформувалась за останні роки щодо відсутності у контрагента виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставку та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг). Платник не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме: платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. Допущені попередніми постачальниками у ланцюгу надання послуг певні порушення податкового законодавства тягнуть негативні наслідки саме для таких постачальників та не впливають на право позивача (добросовісного платника податку) на віднесення до складу податкового кредиту сплаченого податку на додану вартість постачальникам послуг.
Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, що знайшло своє відображення у правовому висновку Верховного суду України, зробленого у прийнятій ним постанові від 31.01.2011 р. під час розгляду справи № 21-47а10, відповідно до якого чинне законодавство не ставить у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентом.
Визначений Верховним судом України принцип індивідуалізації юридичної відповідальності обумовлений відсутністю встановленого законом обов`язку для сумлінного платника податків здійснювати контроль за веденням господарської діяльності та зобов`язань сплати податку до бюджету його контрагентами. Адже платник податків, як приватна особа, не має в своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій, ані можливості застосувати примус відносно свого контрагента. Більш того у контрагента відсутній обов`язок звітувати перед платником податків та бути підданим його контролю. Звідси випливає, що платник податків, при виборі контрагента, змушений оперувати наявною офіційною інформацією про свого контрагента, яка формується тими ж державними органами.
Згідно з п. 37 рішення ЄСПЛ від 09.01.2007р. у справі Інтерсплав проти України, суд вказував на неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії, у випадку неправомірних дій іншої компанії.
Крім того, слід врахувати, що:
- відсутність товарів по ланцюгу постачання не є доказом нереальності господарських операцій (Постанова ВС від 07.03.2018 р. у справі № 804/3420/16);
- правовідносини контрагентів із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин (Постанова ВС від 23.05.2018 р. у справі № 804/2551/13-а);
- відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку (Постанова ВС від 12.06.2018 р. у справі № 802/1155/17-а).
Відповідно до п. 231.1. ст. 231 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI зі змінами та доповненнями, акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.
Пунктом 1 ст. 231 Податкового кодексу України передбачено, що платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Підпунктом 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України встановлено що платники податку розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати:
- усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі;
- усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового. Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.
Враховуючи положення п. 14 Порядку електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2019 року № 408 «Деякі питання електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового» транспортні засоби реєструються в системі електронного адміністрування та реалізації пального, як акцизні склади пересувні, автоматично у разі, коли такі транспортні засоби зазначені в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі акцизних накладних, складених на операції, під час здійснення яких переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий у таких транспортних засобах. При зазначені транспортного засобу (пересувний акцизний склад) в акцизній накладній обов`язково вказується загальна місткість ємності (секцій), м. куб.
Згідно з п. 25 цієї ж Постанови, в акцизній накладній зазначаються реквізити акцизного складу або акцизного складу пересувного, на який фізично відвантажене (отримане) пальне:
уніфікований номер акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового;
номер реєстрації транспортного засобу в уповноважених органах відповідної держави, двосимвольний код типу транспортного засобу (автомобільного, залізничного, повітряного, морського, річкового, трубопровідного), на який фізично відвантажене (отримане) пальне, та дані про місткість ємності (секцій), в яку (які) здійснено фізичне відвантаження (отримання) пального (загальна місткість; кількість секцій; місткість секцій, в які здійснено відвантаження (отримання) пального, на обсяги якого виписана акцизна накладна).
Порядок видачі та анулювання ліцензій на виробництво, зберігання, оптову та роздрібну торгівлю пальним врегульовано нормами Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, що діяв у перевіряємому періоді.
Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що
ліцензія (спеціальний дозвіл) - це документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;
місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;
місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;
виробництво пального - діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, в результаті якої отримується пальне або інші продукти переробки;
зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;
оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам;
роздрібна торгівля пальним - це діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки.
Згідно зі ст. 15 вказаного Закону, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.
Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють, зокрема, зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на зберігання пального не отримують.
Відповідно до ст. 233 ПК України для перевірки повноти декларування та сплати акцизного податку платниками податку з обсягів ввезеного на митну територію України, виробленого та реалізованого на митній території України пального або спирту етилового здійснюється автоматичне зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового (далі - зіставлення).
За приписами п. 233.2 ст. 233 ПК УКраїни, зіставлення здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 233.3 ПК України, при зіставленні здійснюється порівняння показників із системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового з показниками Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі щодо обсягів обігу та залишків пального у розрізі кодів згідно з УКТ ЗЕД (крім скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, для яких обсяги обігу та залишків пального підсумовуються та зіставляються загальним підсумком), акцизних складів та розпорядників акцизних складів.
Згідно з п. 233.4 ст. 233 ПК України, при зіставленні здійснюється порівняння показників із системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового та показників Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового щодо обсягів обігу спирту етилового у розрізі кодів згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.
12 серпня 2020 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №715 «Про затвердження Порядку здійснення Державною податковою службою автоматичного зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового», вім. Встановив, що до 30 вересня 2020 р. (включно) автоматичне зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового здійснюється у тестовому режимі.
Згідно з п. 288.4 ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
Відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:
не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Відповідно до пп. 266.7.5 ПКУ платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього самого року подають до контролюючого органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування податкову декларацію з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за формою, встановленою у порядку, передбаченому ст. 46 ПКУ, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально. Форму Декларації затверджено наказом Мінфіну від 10.04.2015 №408 зі змінами та доповненнями.
Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової нерухомості та/або нежитлової нерухомості Декларація юридичною особою подається протягом 30 календарних днів з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт. У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника починаючи з місяця, в якому він набув право власності (пп. 266.8.1 ПКУ).
Відповідно до п. 240.1 ст. 240 Податкового кодексу України, платниками податку є суб`єкти господарювання, юридичні особи, що не провадять господарську (підприємницьку) діяльність, бюджетні установи, громадські та інші підприємства, установи та організації, постійні представництва нерезидентів, включаючи тих, які виконують агентські (представницькі) функції стосовно таких нерезидентів або їх засновників, під час провадження діяльності яких на території України і в межах її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони здійснюються, зокрема, викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення (п.п. 240.1.).
Вирішуючи спір по суті суд зробив такі висновки та встановив наступне.
1. В рамках здійснення господарської діяльності Позивач здійснював придбання та реалізацію пального.
Відповідно до Розділу 1 договору № 9 від 23.01.2024р. ТОВ «ФОРТУНА-КР» зобов`язувалось поставити нафтопродукти ТОВ «МІЛІВЕР» згідно заявок останнього. Датою поставки кожної окремої партії товару вважається дата накладної, оформленої на цю партію (розділ 3). Кожна партія товару оформлюється рахунком, видатковою, товарно-транспортною та податковою накладною, які передаються Покупцеві разом з товаром.
На виконання вказаного договору, Позивачем було поставлено, а ТОВ «МІЛІВЕР» прийнято нафтопродукти (дизельне паливо) відповідно до:
- заявки на відвантаження нафтопродуктів № 2 від 29.01.2024р., видаткової накладної № 168 від 29.01.2024р. на суму 1587882,15 грн., ТТН № 165 від 29.01.2024р., рахунку на оплату № 143 від29.01.2024р., сертифікату якості від 10.01.2024р., податкової накладної № 152 від 29.01.2024р., акцизної накладної № 267від 29.01.2024р.
- заявки на відвантаження нафтопродуктів № 1 від 05.02.2024р., видаткової накладної № 210 від 05.02.2024р. на суму 1366800,00грн., ТТН № 210 від 05.02.2024р., рахунку на оплату № 179 від 05.02.2024р., сертифікату якості від 10.01.2024р., податкової накладної № 17 від 05.02.2024р., акцизної накладної № 35 від 05.02.2024р.
заявки на відвантаження нафтопродуктів № 1 від 05.02.2024р., видаткової накладної № 211 від 05.02.2024р. на суму 387260,00 грн., ТТН № 211 від 05.02.2024р. рахунку на оплату № 179 від 05.02.2024р., сертифікату якості від 10.01.2024р., податкової накладної № 17 від 05.02.2024р., акцизної накладної № 36 від 05.02.2024р.
заявки на відвантаження нафтопродуктів № 2 від 12.02.2024р., видаткової накладної № 247 від 12.02.2024р. на суму 1539995,00 грн., ТТН № 247 від 12.02.2024р., рахунку на оплату № 209 від 12.02.2024р., сертифікату якості від 10.01.2024р., податкової накладної № 50 від 12.02.2024р., акцизної накладної № 95 від 12.02.2024р.
заявки на відвантаження нафтопродуктів № 1 від 20.02.2024р., видаткової накладної № 283 від 20.02.2024р. на суму 1566760,00 грн., ТТН № 283 від 20.02.2024р., рахунку на оплату № 244 від 20.02.2024р., сертифікату якості від 28.01.2024р., від 07.01.2024р., податкової накладної № 88 від 20.02.2024р., акцизної накладної № 155 від 20.02.2024р.
Заборгованість перед ТОВ «ФОРТУНА-КР» за поставлені у ТОВ «мілівер» відсутня. добрива у позивача відсутня.
Первинні документи містять ПІБ осіб, що брали участь в господарській операції, видаткові накладні містять посади та ПІБ осіб, що їх підписали, печатки підприємств, ТТН містять ПІБ осіб, що їх підписали, печатки, підпис водія транспортного підприємства іззазначенням номеру та серії посвідчення водія.
Також, первинні документи містять інформацію про товар, його кількість, якість та ціну.
Відвантаження товару відбувалось відповідно до заявок Покупця у вказані ним транспортні засоби.
Відсутність додаткових угод з питання зміни ціни товару у зв`язку зі зміною способу поставки між позиваечм та ТОВ «МІЛІВЕР» не є підставою для невизнання фактів вчинення господарських операцій як таких, оскільки товар поставлено у відповідності до заявки Покупця, обов`язковість наявності якої визначено Договором.
Відповідно до інформації з листа, отриманого Позивачем від ТОВ «МІЛІВЕР», «Нафтопродукти отримані відповідно до складених та підписаних обома сторонами договору видаткових накладних, відвантажений згідно із заявками в транспортні засоби. Інформація про перевізника, його виробничі потужності, майно і т.ін. є інформацією про третю особу, яка не обсяг оподаткування ТОВ «ФОРТУНА-КР» жодним чином не впливає і не може бути передана Вашому підприємству без згоди такої особи. Запити на проведення інвентаризації, наказів про проведення планових, позапланових, фактичних перевірок від контролюючих органів протягом 2024-2025 років наше підприємство не отримувало.»
Відповідно до Розділу 1 договору № 20 від 27.02.2024р. ТОВ «ФОРТУНА-КР» зобов`язувалось поставити нафтопродукти ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» згідно заявок останнього. Датою поставки кожної окремої партії товару вважається дата накладної, оформленої на цю партію (розділ 3). Кожна партія товару оформлюється рахунком, видатковою, товарно-транспортною та податковою накладною, які передаються Покупцеві разом з товаром.
На виконання вказаного договору, Позивачем було поставлено, а ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» прийнято нафтопродукти (дизельне паливо) відповідно до:
- заявки на відвантаження нафтопродуктів № 5 від 27.02.2024р., видаткової накладної № 316 від 27.02.2024р. на суму 1181670,00 грн., ТТН № 317 від 27.02.2024р., рахунку на оплату № 277 від 27.02.2024р., податкової накладної № 119 від 27.02.2024р., акцизної накладної № 214 від 27.02.2024р.
- заявки на відвантаження нафтопродуктів № 5 від 27.02.2024р., видаткової накладної № 315 від 27.02.2024р. на суму 1390200,00 грн., ТТН № 317 від 27.02.2024р., рахунку на оплату № 276 від 27.02.2024р., податкової накладної № 118 від 27.02.2024р., акцизної накладної № 213 від 27.02.2024р.
- заявки на відвантаження нафтопродуктів № 2 від 12.03.2024р., видаткової накладної № 396 від 12.03.2024р. на суму 1420007,40 грн., ТТН № 394 від 12.03.2024р., рахунку на оплату № 342 від 12.03.2024р., податкової накладної № 39 від 12.03.2024р., акцизної накладної № 101 від 12.03.2024р.
- заявки на відвантаження нафтопродуктів № 1 від 05.03.2024р., видаткової накладної № 364 від 05.03.2024р. на суму 1271024,00 грн., ТТН № 368 від 05.03.2024р. рахунку на оплату № 319 від 05.03.2024р., сертифікату якості від 10.01.2024р., податкової накладної № 18 від 05.03.2024р., акцизної накладної № 50 від 05.03.2024р.
заявки на відвантаження нафтопродуктів № 3 від 19.03.2024р., видаткової накладної № 422 від 12.02.2024р. на суму 1347000,00 грн., ТТН № 247 від 12.02.2024р., рахунку на оплату № 367 від 12.02.2024р., сертифікату якості від 10.01.2024р., податкової накладної № 65 від 19.03.2024р., акцизної накладної № 147 від 19.03.2024р.
заявки на відвантаження нафтопродуктів № 1 від 19.03.2024р., видаткової накладної № 423 від 19.03.2024р. на суму 714718,20 грн., ТТН № 423 від 19.03.2024р., рахунку на оплату № 368 від 19.03.2024р., податкової накладної № 66 від 19.03.2024р., акцизної накладної № 146 від 19.03.2024р.
заявки на відвантаження нафтопродуктів № 2 від 27.03.2024р., видаткової накладної № 450 від 27.03.2024р. на суму 872834,40 грн., ТТН № 452 від 27.03.2024р., рахунку на оплату № 394 від 27.03.2024р., податкової накладної № 93 від 27.03.2024р., акцизної накладної № 197 від 27.03.2024р.
Станом на звершення перевірки у ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» рахувалась заборгованість перед ТОВ «ФОРТУНА-КР» за поставлені товари.
Первинні документи містять ПІБ осіб, що брали участь в господарській операції, видаткові накладні містять посади та ПІБ осіб, що їх підписали, печатки підприємств, ТТН містять ПІБ осіб, що їх підписали, печатки, підпис водія транспортного підприємства іззазначенням номеру та серії посвідчення водія.
Також, первинні документи містять інформацію про товар, його кількість, якість та ціну.
Відвантаження товару відбувалось відповідно до заявок Покупця у вказані ним транспортні засоби.
Відсутність додаткових угод з питання зміни ціни товару у зв`язку зі зміною способу поставки між позиваечм та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» не є підставою для невизнання фактів вчинення господарських операцій як таких, оскільки товар поставлено у відповідності до заявки Покупця, обов`язковість наявності якої визначено Договором.
Відповідно до інформації з листа, отриманого Позивачем від ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» за власною ініціативою, «всі господарські операції з ТОВ «ФОРТУНА-КР» по придбанню нафтопродуктів знайшли своє відображення в податковій звітності нашого підприємства…... Контрольно-перевірочні заходи стосовно ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» протягом 2024-2025р.р. не проводились, запитів на проведення інвентаризації, наказів та направлень на проведення фактичних перевірок наше підприємство не отримувало…
…відсутність зареєстрованого акцизного складу, як і відсутність ліцензії на зберігання пального, як і перевищення ліміту ємностей будуть підставою для відмови в реєстрації акцизної накладної ….
Всі відомості, які стосуються господарської діяльності з ТОВ «ФОРТУНА-КР» були подані нашим підприємством у складі податкової звітності.
Станом на сьогоднішній день нашим підприємством ведеться робота щодо зняття арештів з рахунків з метою відновлення здійснення господарської діяльності….»
Відповідно до інформації з листа, отриманого позивачем від ТОВ «МАГТРАНС» за власною ініціативою,
«..20.02.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
29.01.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «МІЛІВЕР») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
05.02.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «МІЛІВЕР») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
12.02.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «МІЛІВЕР») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
27.02.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
05.03.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
12.03.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
19.03.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб
27.03.2024р. здійснювалось перевезення дизельного пального (Замовник ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ») з місця навантаження м. Кривий Ріг, 165/2 км траси Кривий Ріг-Миколаїв до м. Бориспіль, вулиця Нова розвантаження здійснено в транспортний засіб.
Перевезення здійснювалось водіями ОСОБА_3 та ОСОБА_4
ТОВ «МАГТРАНС» працює без печатки, підписи водіїв, що здйснювали перевезення, містяться в товарно-транспортних накладних..»
Щодо відсутності печатки ТОВ «МАГТРАНС» на товарно-транспортних накладних, суд зауважує наступне.
Відповідно до ст. 581 Господарського кодексу України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.
Частиною 3 ст. 581 Господарського кодексу України чітко визначено, що наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.
Згідно із п. 2.5 Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.
Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Обов`язковість скріплення правочину печаткою може бути визначена за письмовою домовленістю сторін.
Відповідно до абз. 2 та 3 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» від 23.03.2017 р. № 1982-VIII до цього Закону внесено зміни до низки законодавчих актів, якими виключаються вимоги про обов`язкове використання печаток (незалежно від їх наявності у суб`єктів господарювання) та необхідність використання печаток у взаємовідносинах суб`єктів господарювання з державними органами та органами місцевого самоврядування. Встановлено, що відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця.
Додатково до цього в матеріалах справи міститься лист перевізника ТОВ «МАГТРАНС», відповідно до якого підприємство працює без печатки. Підписи ж водіїв в ТТН, наданих до матеріалів справи дійсно містяться, а контролюючиморганом не спростовано за допомогоюналежних ідопустимихдоказів їх відсутність.
Стосовно твердження контролюючого органу про відсутність у підприємств ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» можливості здійснювати господарську діяльність, надання їм статусу ризиковості, відсутність податковоїзвітності по вказаним підприємствам з липня 2024року, наявність великої кількості підприємств, де посадові особи «ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» є засновниками або керівниками слід відмітити таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (провадження №11-200апп21) зазначила, що посилання контролюючого органу на аналіз зібраної та опрацьованої узагальненої податкової інформації не є допустимим доказом у розумінні процесуального закону.
Одночасно саме податком органом в акті перевірки підтверджено відображення в системі співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість у розрізі контрагентів на рівні ДФС України як податкових зобов`язань з боку ТОВ «ФОРТУНА-КР», так і податкового кредиту з боку ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ». Акт перевірки не містить інформації щодо відхилень між задекларованим податковими зобов`язаннями позивача та податковими зобов`язаннями покупців.
Фінансово-господарські взаємовідносини між ТОВ «ФОРТУНА-КР» та ТОВ «МІЛІВЕР» і ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» підтверджується необхідними та належним чином оформленими первинними документами.
На момент здійснення фінансово-господарських операцій зазначені контрагенти володіли необхідною право - та дієздатністю, декларували податкові зобов`язання, не мали статусу ризикових.
Товар було поставлено відповідно до заявок Покупців в зазначені ними транспортні засоби, перевезення підтверджено безпосередньо перевізником.
Згідно із ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Отже, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи. Так, у відповідності до наведеного конституційного принципу навіть в разі вчинення порушень норм податкового законодавства ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», саме вказані суб`єкти господарювання повинні нести відповідальність, а не Позивач.
Чинне податкове законодавство не ставить в залежність обов`язок позивача на формування податкових зобов`язань з ПДВ від податкового обліку (стану) інших осіб, звітування та сплати податків до бюджету.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
В свою чергу, з наявних договорів видно, що сторонами у них є юридичні особи, вступна частина договорів містить прізвище, ім`я, по-батькові особи, що підписує договір, назву посади на відповідному підприємстві, а також назву документу, з якого випливають її повноваження на підписання договору.
При цьому наслідки у податковому обліку платника податків створюють не самі по собі правочини, а вчинювані таким платником господарські операції, тобто дії або події, які викликають зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім, оскільки господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків.
З метою податкового обліку господарські операції можуть оформлюватися будь-якими первинними документами, зміст яких відповідає наведеним вимогам податкового законодавства, та складення яких відповідає законодавчо установленим вимогам щодо оформлення такої операції або звичаєвій практиці. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені.
Відповідач не надав до суду акти контролюючих органів відносно ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», запити до вказаних підприємств про наання інформації та її документального підтвердження, актів інвентаризації, інформації щодо угод по взаємовідносинам між ТОВ «ФОРТУНА-КР» та ТОВ «МІЛІВЕР» і ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ», які визнані судом недійсними або нікчемними.
Акт перевірки не містить інформації щодо опитування, допитів посадових осіб всіх учасників господарської операції, у тому числі перевізників, почеркознавчих експертиз, вироків судів по учасникам господарських операцій.
Аналіз Акта перевірки свідчить про невідповідність його загальної та описової частини вимогам, встановленим у Порядку № 727, адже він не містить належних доказів порушення податкового законодавства ТОВ «ФОРТУНА-КР» по взаємовідносинам з ТОВ «МІЛІВЕР» і ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ»:
- фактичного нездійсненя контрагентами підприємницької діяльності саме в період вчинення дій, що станновлять зміст господарських операцій
- недекларування доходів та податкових зобов`язань з ПДВ по операціях з реалізації товару, невідображення їх у податковій звітності
- здійснення операцій з контрагентами без ділової мети та обліку операцій з умислом завдати шкоду інтересам держави
- здійснення операцій на безоплатній основі, прощення заборгованості, спливу терміну позовної давності.
Як зазначив Верховний Суд у Постанові від 06.09.2022р. у справі № 820/1365/18, для кваліфікації господарської операції як об`єкту оподаткування ПДВ контролюючому органу належить виявити не лише існування ознак проведення цієї операцій в дійсності (тобто з`ясувати фізичні умови операції, досягнуті між сторонами домовленості тощо), але й також однозначно ідентифікувати набувача товару як реально існуючого суб`єкта права за національним законодавством України та встановити справжню (дійсну) договірну вартість товару.
Податковий орган, заперечуючи факт здійснення операцій позивачем і зазначеними вище контрагентами, стверджує про факт здійснення поставки позивачем відповідного товару, проте іншим невстановленим особам. При цьому жодного доказу останнього твердження податковим органом під час перевірки не зазначено та під час судового розгляду не надано.
ЄСПЛ у своєму рішенні від 22.01.2009 (справа «Булвес» АД проти Болгарії», заява №3991/03) наголошує на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення та вказує, що тільки доведення податковим органом та встановлення під час судового розгляду факту узгодженості дій платника податків з недобросовісним постачальником з метою незаконного отримання податкових вигід або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови в праві на податковий кредит. І «такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а повинні ґрунтуватися лише на належних та допустимих доказах».
Допущені контрагентами порушення вимог законодавства при створенні підприємства та веденні господарської діяльності, повинні тягнути за собою відповідальність тільки для нього та не мати преюдиціального значення для вирішення питання законності ведення податкового обліку особою, яка таких порушень не вчиняла.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практика ЄСПЛ для судів є джерелом права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), та повинні застосовуватись як під час адміністративного судочинства, так і під час кримінального провадження.
В цій категорії справ слід застосувати висновки рішень таких як ЄСПЛ «Інтерсплав проти України», «Булвес проти Болгарії» та «Бізнес Суппорт центр проти Болгарі», «Сєрков проти України», «Рисовський проти України» від 02.10.2011.
В рішені «Рисовський проти України» ЕСПЛ оперує «принципом належного урядування» як багатоаспектним принципом, котрий, серед іншого, зводиться до того, що держава зобов`язана організувати роботу державного апарату таким чином, щоб забезпечувалась юридична визначеність у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Понад це «на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок». Водночас згідно з концепцією «принципу належного урядування», «Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються».
Принцип «належного урядування» без сумніву є дотичним і до податкових спорів. Адже платник податків, як приватна особа, не має в своєму розпорядження ані державного апарату, ані владних функцій, ані можливості застосувати примус відносно свого контрагента. Більш того у контрагента відсутній обов`язок звітувати перед платником податків та бути підданим його контролю.
Платник податків, при виборі контрагента, змушений оперувати наявною офіційною інформацією про свого контрагента, яка формується тими ж державними органами. Окрім цього, зоною відповідальності саме держави є те, щоб протиправно створена юридична особа не отримала державну легалізацію (через реєстраційні процедури) і тим більше не здійснювала протиправну діяльність, іноді, навіть протягом досить тривалого часу (на практики держава реєструє податкові накладні фіктивних фірм, інколи видає таким фірмам ліцензії, тощо). І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок «неналежного урядування».
Підприємство з ознаками фіктивності не може дозволити собі буде офіційно зареєстрованим як юридична особа, стояти на податковому обліку в органах ДФС, мати свідоцтво платника податків з ПДВ, в деяких випадках мати ще й ліцензію на певний вид діяльності, а його податкові накладні зареєстровані компетентним державним органом. Наявність таких обставин свідчить про порушення державою принципу «належного урядування».
Прорахунки є проявом «неналежного урядування» держави, а не приватних осіб - сумлінних платників податків. Інакше слід визнати, що держава, маючи в розпорядженні державний апарат, владні повноваження, монополію на застосування примусу, не спроможна відслідкувати та визначити фіктивність юридичної особи, а платник податків, не маючи в своєму розпорядження таких важелів, якимось дивним чином повинен спромогтися це зробити.
ЄСПЛ зазначає, що помилки держави не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються, а отже домагання податкового органу про сплату податків за себе та ще й за фіктивне підприємство (котра була зареєстрована та проводила свою діяльність завдяки «неналежному урядуванню» держави) є свавільним позбавленням «мирного володіння майном», що порушую статтю 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 (провадження №11-200апп21) підтвердила вже сформовану Верховним Судом правову позицію, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій.
Наявні у справі первинні документи в повній мірі підтверджують реальність здійснення спірних господарських операцій позивача з контрагентами.
Суд звертає увагу на твердження позивача та погоджується з ним в тому, що відомості про товарообіг на підприємстві не зазначаються у податковій декларації з податку на додану вартість. Вочевидь, зазначена інформація може бути перевірена лише шляхом проведення інвентаризації ТМЦ під час проведення податкової перевірки.
Згідно з п.п. 20.1.9 п.20.1 Податкового кодексу України, податковий орган має право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Відповідно до Положення про інвентаризацію активів та зобов`язань, затверджений Наказом Міністерством фінансів України № 879 від 02.09.2014 р., інвентаризацією забезпечуються виявлення фактичної наявності активів та перевірка повноти відображення зобов`язань, коштів цільового фінансування, витрат майбутніх періодів; установлення лишку або нестачі активів шляхом зіставлення фактичної їх наявності з даними бухгалтерського обліку.
Таким чином, встановити походження товару, його фактичну наявність або відсутність, а відповідно і можливість здійснити його поставку, можливо лише під час здійснення інвентаризації.
В даному випадку, ГУ ДПС у Дніпропетровській області в рамках здійснення планової документальної виїзної перевірки ТОВ «ФОРТУНА-КР» було проведено інвентаризацію, результати якої підтверджують відсутність нестач та надлишків продукції відповідність заявлених та фактичних даних в системі обігу пального.
В акті перевірки контролюючий орган вдається до аналізу відомостей про засновників та директорів контрагентів ТОВ «ФОРТУНА КР».
Тут слід відмітити, що діюче законодавство не обмежує кількість підприємств, де особа може виступати засновником (учасником) та, відповідно, керівником.
Тим більше, інформація щодо керівників та зачновників підприємств контролюючим органом наведена станом на дату проведення перевірки без урахування інформації станом на дати вчинення господарських операцій.
А отже, вказані обставини не свідчать про наявність порушень діючого законодавства відповідним платником податків.
Слід відмітити, що в цьому випадку здійснювалась реалізація пального, що відповідно до норм чинного законодавства, передбачає певні зобов`язання платників податків: наявність необхідних ліцензій на вид діяльності, наявність зареєстрованої матеріально-технічної бази (акцизних складів, акцизних складів пересувних, резервуарів), реєстрація акцизних накладних на будь-яке переміщення пального, підтвердження отримання певної кількості пального в системі електронного адміністрування акцизних накладних.
Отже, невиконання вищеперелічених обов`язків просто не дасть можливості зареєструвати акцизну накладну.
Виходячи зі змісту акту перевірки від 28.10.2024р. ТОВ «ФОРТУНА-КР», акцизні накладні на реалізацію товару ТОВ «МІЛІВЕР» та ТОВ «РЕНД ПРЕМІУМ» були зареєстровані в установленому законом порядку. Неточностей та невідповідностей в заявлених даних встановлено не було.
Стосовно віднесення до складу витрат вартості будівельних матеріалів, суд встановив таке.
Протягом перевіряємого періоду ТОВ «ФОРТУНА-КР» було виконано ряд робіт для підтримання у справному стані огорожі, будівлі гаражу, комунікацій та під`їзних шляхів, понесено поточні витрати на утримання території:
- Для часткового ремонту дорожнього покриття та прибирання снігу, підприємство Позивача замовляло у ТОВ «Прогрессор» послуги екскаватора, про що складено акти наданих послуг №71 від 04.02.2022р., №1245 від 01.10.2021р., №1045 від 27.08.2021р., №1424 від 29.11.2021р.
- Щебінь шлаковий доменний та пісок річковий придбавався у ТОВ «Кривбастрансбуд» згідно з видатковими накладними №1077 від 29.11.2021р, №820 від 01.10.2021р., №563 від 04.08.2021р., №439 від 09.07.2021р.для підсипання ам, що утворились в дорожньому покритті
- Послуги по роботам з вирівнювання дорожнього покриття та заливання бетоном надавав ФОП ОСОБА_5 згідно з актами виконаних робіт № 3 від 27.07.2021р., №5 від 30.08.2021р., №2 від 08.07.2022р.
- Для вирівнювання дорожнього покриття площадки для зливу машин використали суміш готову, придбану у ПАТ «Кривий Ріг Цемент» згідно з видатковою накладною №8426 від 06.07.2022р.
- Для виконання поточного ремонту гаражу придбано дошку обрізну ,брус, профнастіл, саморізи,цвяхи у ТОВ «ВІКО СТІЛ» згідно з видатковою накладною №286 від 07.06.2022р., ФОП ОСОБА_6 згідно з видатковою накладною №439 від 17.06.2022р., у ТОВ «Кривбасметизостач» згідно з видатковою накладною №447 від 23.06.2022р., №366 від 23.06.2022р.,№454 від 27.06.2022р. №434 від 17.06.2022р., №433 від 20.06.2022р. Ремонт виконано господарським способом.
- Для поточного ремонту труб водопроводу у зв`язку з поривами були придбано труби,муфти,пісок,шайби.згони у ТОВ «Кривбасметизостач» згідно з видатковими накладними №545 від 12.08.2022р., №477 від 07.07.2022р.
- Для заміна певної ділянки кабелю електропостачання у зв`язку з тим, що останній вийшов з ладу та встановлення рубильників у ТОВ «Електроімпульс» за видатковою накладною №0000007 від 10.12.2021р.було придбано відповідний матеріал.
До заперечення до акту перевірки позивач надавав копії первинних документів, які містяться в матеріалах справи, на придбання (видаткові накладні, акти виконаних робіт, Договори) будівельних матеріалів та послуг. Ці ж документи додані і до матеріалів позовної заяви.
Зміст виконаних робіт, перелік закуплених матеріалів свідчить про те, що вважати виконані роботи будівництвом нового об`єкту/ капітального ремонту об`єкту/ капітальними інвестиціями, а не поточним ремонтом, що направлений на підтримання об`єкту в робочому стані, підставі відсутні. Закінчення виконаних робіт не передбачає прийняттю об`єкта в експлуатацію, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 р. № 406.
Згідно з п. 1.2 Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 150 від 10.08.2004р. (Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 серпня 2004 р. за № 1046/9645) «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд», утримання будинків і споруд та прибудинкових теритррії та поточний ремонт включає в себе, зокрема, роботи:
1. Санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення: проведення загальних, непередбачених та профілактичних оглядів; перевірка протипожежного, санітарно-гігієнічного стану; послуги з обслуговування фундаментів та підвальних приміщень; укладання на розчині окремих каменів, що випали або відстали від старого розчину, у фундаментних стінах з внутрішнього боку підвальних приміщень; розшивання стабілізованих тріщин у муруванні фундаментів;
2. Стіни: розшивання розчином дрібних тріщин у цегляних стінах.
3. Фасади будівель: простукування, укріплення окремих цеглин, які загрожують падінням; забивання тріщин у місцях примикання підлоги (даху) балкону до стін;
5. Перекриття та підлоги:
6. Дахи та покрівлі:промазування замазкою свищів, ділянок гребенів стальної покрівлі.
- Укріплення парапетних огороджень; очищення дахів та покрівель від сміття, бруду, листя; скидання з дахів та покрівель снігу та льоду; закріплення зірваних сталевих листів на спусках, окремих покриттях.
7. Сходи та балкони: укріплення перил, поручнів або розхитаних балясин кам`яних та дерев`яних сходів; укріплення в тятивах розколотих дерев`яних східців; укріплення окремих плит підлог на сходових площадках; укріплення ґрат та огорож балконів.
8. Прорізи: заміна розтрісканої замазки віконних рам у допоміжних приміщеннях будинку; укріплення віконних рам та вхідних дверей у допоміжних приміщеннях будинку; укріплення відливів-слізниць із зовнішнього боку літніх рам та фрамуг у допоміжних приміщеннях будинку; усунення щілин у дерев`яних, бетонних, мозаїчних та інших підвіконниках у допоміжних приміщеннях будинку; укріплення існуючих віконних та дверних наличників у допоміжних приміщеннях будинку.
9. Централізоване водопостачання та водовідведення: заміна прокладок у водопровідних кранах; ущільнення згонів; усунення засмічень внутрішньобудинкових водопровідних мереж та каналізаційних випусків; поновлення сальникових ущільнень; установка обмежувачів - дросельних шайб; закріплення трубопроводів; перевірка несправностей каналізаційних витяжок.; утеплення зовнішніх водозабірних кранів та колонок; заміна гумових муфт та манжетів унітазів; підкарбування розтрубів та ущільнення стиків каналізаційних труб; очищення, промивання, знезараження водонапірних баків на горищах будівель; встановлення у кришці ревізій гумових прокладок; усунення протікання в трубопроводах, приладах та арматурі.
10. Елктропроводка: перетягування провислої внутрішньої електропроводки та встановлення додаткових кріплень.
11. Різні роботи: ремонт або заміна поштових скриньок, дрібний ремонт дворових будівель, громадських вбиралень, вигрібних ям, огорож, воріт, хвірток; виконання робіт, пов`язаних з підготовкою будівель до зими; дрібний ремонт дренажних систем, що є на території, закріпленій за будівлею; фарбування поштових скриньок, огорож, воріт, хвірток та інших дворових споруд; ремонт покриттів тротуарів, майданчиків, пішохідних та велосипедних доріжок та вимощення навколо будівель; вирівнювання просілих плит та заміна окремих пошкоджених плит на тротуарах та пішохідних доріжках; ремонт металевих ґрат, що огороджують приямки вікон підвальних поверхів; забивання прорізів та улаштування додаткових огорож у вікнах підвальних приміщень у будівлях, що зазнають паводку; дрібний ремонт сміттєпроводу (закріплення затворів, стволів тощо); ремонт або заміна малих архітектурних форм, дитячих, спортивних та інших майданчиків; заміна пошкоджених бордюрів каменів на окремих ділянках тротуарів; ремонт або відновлення парканів та підпірних стінок; ремонт, заміна або встановлення лав, урн, ваз, контейнерів тощо; ремонт або встановлення пандусів, поручнів; відновлення пошкоджених сходів; ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших інженерних систем у разі їх наявності; облаштування тактильних наземних і підлогових покажчиків для осіб з вадами зору та інженерно-інформаційного обладнання для осіб з вадами слуху; частковий ремонт майданчиків для стоянки автомобілів, куточків відпочинку, оглядових майданчиків; ремонт дорожнього покриття проїзної частини на прибудинковій території.
Згідно з Наказом № 561 від 30.09.2003р. Міністерства Фінансів України «Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів» (з наступними змінами і доповленнями), Рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкту основних засобів і списанням заміненого об`єкту. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування (розділ 6 п. 30)
При цьому сумою очікуваного відшкодування вважається найбільша з двох оцінок: чиста вартість реалізації або теперішня вартість майбутніх чистих грошових надходжень від використання основних засобів, включаючи його ліквідаційну вартість.
Витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. Наприклад, у разі придбання будівлі, яка потребує ремонту, витрати на ремонт приймаються на збільшення первісної вартості цієї будівлі до суми, яка може бути відшкодована від використання будівлі в майбутньому (розділ 6 п. 31)
Згідно з п. 32, вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.
Прикладами такого поліпшення є:
а) модифікація, модернізація об`єкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності;
б) заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг);
в) впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дозволить зменшити первісно оцінені виробничі витрати;
г) добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.
Згідно з п. 33 розділу 6 Наказу, витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
Аналіз витрат ТОВ «ФОРТУНА-КР», понесених протягом перевіряємого періоду, дає підставу стверджувати, що вони не є капітальними інвестиціями, оскільки здійснені виключно з метою підтримання функціонування об`єкту.
Пунктом 34 розділу 6 Наказу № 561 передбачено занесення даних про змінені техніко-економічні характеристики (вартість, потужність, площа тощо) в результаті їх поліпшення в технічні паспорти, інвентарні картки або інші регістри аналітичного обліку відповідних об`єктів основних засобів. Проте, Позивач не здійснював поліпшення об`єкту та не змінював його техніко-економічні характеристики.
Проведені роботи не стосувались ані модернізації, ані впровадження еіективнішого технологічного процесу, ані добудови.
Отже витрати, понесені підприємством по підтриманню експлуатаційних якостей об`єкта та забезпечення його ефективної експлуатації, цілком законно віднесено на витрати поточного періоду. Висновок контролюючого органу про заниження доходу за рахунок віднесення до складу витрат суми витрат, понесених на утримання об`єкту оподаткування, є таким що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідач під час судового розгляду справи не довів дотримання податковим органом під час прийняття спірних податкових повідомлень-рішень принципу «доброго врядування» і «належної адміністрації» у світлі практики Європейського суду з прав людини.
В розумінні Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» № 481/95-ВР від 19 грудня 1995 року, роздрібна торгівля пальним - це діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки.
Наведене в акті перевірки поняття роздрібної торгівлі стосується всієї торгівлі, проте поняття «роздрібна торгівля пальним» не випадково виокремлене законодавцем у зазначеному Законі.
Таке виокремлення зроблено виходячи зі способу реалізації пального суб`єктами господарювання, що здійснюють відповідну діяльність, який і є визначальним для отримання тієї чи іншої ліцензії. Для роздрібної торгівлі іншими видами продукції визначальним є суб`єктний склад сторін.
Відповідно до ст. 233 ПК України для перевірки повноти декларування та сплати акцизного податку платниками податку з обсягів ввезеного на митну територію України, виробленого та реалізованого на митній території України пального або спирту етилового здійснюється автоматичне зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового (далі - зіставлення).
За приписами п. 233.2 ст. 233 ПК України, зіставлення здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 233.3 ПК України, при зіставленні здійснюється порівняння показників із системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового з показниками Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі щодо обсягів обігу та залишків пального у розрізі кодів згідно з УКТ ЗЕД (крім скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, для яких обсяги обігу та залишків пального підсумовуються та зіставляються загальним підсумком), акцизних складів та розпорядників акцизних складів.
Згідно з п. 233.4 ст. 233 ПК України, при зіставленні здійснюється порівняння показників із системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового та показників Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового щодо обсягів обігу спирту етилового у розрізі кодів згідно з УКТ ЗЕД, акцизних складів та розпорядників акцизних складів.
Постановою КабінетуМіністрів України від 12 серпня 2020 р. №715 «Про затвердження Порядку здійснення Державною податковою службою автоматичного зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового», відповідно до ст. 233 Податкового кодексу України, Кабінет Міністрів України затвердив Порядок здійснення Державною податковою службою автоматичного зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового, в якому встановив, що до 30 вересня 2020 р. (включно) автоматичне зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового здійснюється у тестовому режимі.
Відтак санкції за відсутність довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального до 01.10.2020 р. застосовуватись не можуть в зв`язку з тим, що автоматичне зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального, показників обсягів обігу спирту етилового здійснюється лише з 01.10.2020.
Щодо періоду з 01.10.2020р. по 05.10.2021р. (дата анулювання реєстрації акцизного складу), слід відмітити про таке.
Акцизний склад за адресою Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Данилівка, 165/2 км траси Кривий Ріг Миколаїв, зареєстрований згідно з заявою від 05.07.2019р. про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів. Проте, вказаний акцизний склад ніяким чином не використовувався в господарській діяльності ТОВ «ФОРТУНА КР» до 27.10.2023р.
До вказаної дати реалізація пального здійснювалась згідно діючих ліцензій на оптову торгівлю пальним без місць оптової торгівлі.
Контролюючий орган вказану обставину не спростував та не навів перелік акцизних накладних, які мають реквізити вказаного акцизного складу в періоді до 27.10.2023р.
Стосовно періоду з 27.10.2023р. по 30.06.2024р., позивач погодився з порушенням та сплатив штрафні санкції в сумі 208000,00 грн, що відповідає 208 дням за які добові довідки не було подано. Платіжна інструкція міститься в матеріалах справи.
Згідно з п. 288.4 ст. 288 ПК України, розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами).
Відповідно до п. 288.5 ст. 288 ПК України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області.
Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
З матеріалів справи слідує, що Договір оренди землі було укладено між Лозуватською сільською радою та ТОВ «ФОРТУНА КР» 03.08.2023 року на підставі рішення про передачу в оренду земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (під склад паливно-мастильних матеріалів) та надання дозволу на виготовлення технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки ТОВ «ФОРТУНА-КР» від 26.01.2023р.
Як вбачається з акта перевірки, в рамках проведення перевірки ТОВ «ФОРТУНА-КР» було надано пояснення, відповідно до якого підприємство, після вступу в право власності на об`єкт за адресою Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Данилівка, 165/2 км траси Кривий Ріг Миколаїв, підприємство недноразово зверталось до сьльських рад з метою впорядкування відносин щодо оренди землі. В грудні 2020 року Даиилівська сьльська рада повідомила про необхідність сплати 4033,50 грн. земельного податку, що і було зроблено позивачем. За 2021 рік звіт позивач подав за 1 га землі, виходячи з технічної документації, яка була чинна на момент подання звіту. Сплата податку здійснена також за 1 га землі. Після виготовлення нової технічної документації, підприємство звернулось до Лозуватської сільської ради з заявою про передачу в оренду земельної ділянки площею 0,3825 га.
Рішенням вказаної ради від 26.01.2022 року видано відповідне рішення. За 2022 рік земельний податок нарахованих виходячи з площі 0,3825 га. За 2023 рік платиком подано 2 декларації за період з 01.01.2023р. по 31.07.2023р. по земельному податку, з 01.08.023р. по 31.12.2023р. по орендній платі на підставі Договору, укладеного з Лозуватською сільською радою .

Слід врахувати, що всі перелічені документи додавались до заперечень на акт перевірки та контролюючий орган мав можливість надати їм правову оцінку.

Наявність інших договорів оренди земельної ділянки, ніж той, що міститься в матеріалах справи № 160/34777/24, так само як і інших рішень органів місцевого самврядування щодо передачі Позивачеві земельної ділянки в оренду розміром в 1 га контролюючим органом не надано.

Зміст наданих доументів ГУ ДПС у Дніпропетровській області не спростовано належними та допустимими доказами.

Нормативне обгрунтування підстав для сплати орендної плати за іншу площу ніж та, що визначена Договором оренди, Відповідач не навів.

Суд враховує, що покладення на позивача відповідальності за недосконалість роботи органів місцевого самоврядування та певних бюрократичних процедур не відповідає вимогам чинного законодавства.

Вищенаведені обставини свідчасть про наявність підстав для скасування податкового повідомлення рішення № від 03.12.2024р. форми «Р» про збільшення грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 6181,34 грн. в т.ч. основний платіж 5243,62 грн., штрафна санкція 937,72 грн.

Податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «ПС» про визначення штрафної санкції з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 340,00 грн. за неподання звіту та несплату податку по нерухомому майну 20.07.2022р., у зв`язку з придбанням нерухомого майна у ОСОБА_2 прийнято незаконно, виходячи з такого.

Як видно з договору купівлі-продажу нерухомого майна, що міститься в матеріалах справи, нерухоме майно було придбано 16.09.2022р., Договір посвідчено приватним нотаріусом криворізького районного нотаріального округу Кучман Іриною Іванівною та зареєстровано в реєстрі за № 3277. Відтак, Позвач цілком законно вважає, що станом на 20.07.2022р. у підприємства був відсутній обов`язок з подання відповідної звітності та сплати податку.

Втім після укладення Договору від 16.09.2022р., в рамках дотримання вимог податкового кодексу України (п.п. 266.7.5, п.п. 266.8.1 ст. 266 ПК України), Позивач подав податкову декларацію з розрахунком та сплатив визначені декларацією податкові зобов`язання, що підтверджується платіжною інструкцією.

Суд також звертає увагу на те, що податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. містить код ТОВ «ФОРТУНА КР», але назву підприємства ТОВ «ВАЙТ».

Вищенаведені обставини свідчасть про наявність підстав для скасування податкового повідомлення рішення № від 03.12.2024р. форми «ПС» про визначення штрафної санкції з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 340,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «ПС» про визначення штрафної санкції з платежу екологічний податок в сумі 3400,00 грн, то суд вважає висновок контролюючого органу обгрунтованим та таким, що базується на вимогах чинного законодавства, виходячи з такого.

Якщо платник податку з початку звітного року не планує здійснення викидів, скидів забруднюючих речовин, розміщення відходів, утворення радіоактивних відходів протягом звітного року, то такий платник податку повинен повідомити про це відповідний контролюючий орган за місцем розташування джерел забруднення та скласти заяву про відсутність у нього у звітному році об`єкта обчислення екологічного податку. В іншому разі платник податку зобов`язаний подавати податкові декларації відповідно до цієї статті Кодексу (п. 250.9 ст. 250 Податкового кодексу України).

Під ча судового розгляду справи з`ясовано, що позивач декларації з екологічного податку не подавав через відсутність відомостей для заповнення декларації, що, на думку суду, не звільняє установу від необхідності виконання обов`язків платника екологіного податку, зокрема подання декларації.

Доказів того, що позивач вживав заходи щодо подання звітності з екологічного податку, звертався з запитами до контролюючого органу в рамках надання йому індивідуальних податкових консультацій щодо визначення суми податку в разі відсутності висновку про викиди джерел забружднення, матеріали справи № 160/34777/24 не містять.

Таким чином в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За умовами частини першої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи сукупність викладених обставин, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд зробив висновок про наявність законних підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду поніс судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 30280,00 грн. (платіжна інструкція від 27.12.2024р.), що підтверджується матеріалами справи, потрібно стягнути на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 30 264,00 грн.

Керуючись ст. статтями 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Фортуна-КР» (50031, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Славна, 39, ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «ПН» про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1338267,75 грн., в т.ч. штрафна санкція в розмірі 50% та/або 5% обсягу постачання (без ПДВ), але не більше 3400,00 грн. -1338267,75 грн. в частині 1335262,50 грн. - за виключенням суми штрафної санкції в розмірі 3005,25 за допущення порушення - не складення та не реєстрації в ЄРПН по операціям щодо реалізації основних засобів нижче балансової вартості.

Визнати протипарвним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «Р» про збільшення грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 3466570,00 грн., в т.ч. грошове зобов`язання 2773256,00 грн. та штрафна санкція 693314,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «АН» про збільшення грошових зобов`язань з акцизного податку на суму 808036,51 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.20243р. форми «ПС» про збільшення грошових зобов`язань з платежу «адміністративні штрафи та інші санкції надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплений за ГУ ДПС» в розмірі 677000,00 грн. в частині частині визначення податкових зобов`ань в розмірі 469000,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «С» про збільшення грошового зобов`язання за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну в розмірі 319500,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «Р» про збільшення грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 6181,34 грн. в т.ч. основний платіж 5243,62 грн., штрафна санкція 937,72 грн.,

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2024р. форми «ПС» про визначення штрафної санкції з платежу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 340,00 грн..

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Фортуна-КР» (50031, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Славна, 39, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) сплачені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 30264,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 березня 2025 року.

Суддя С.В. Ніколайчук