Справа № 460/2214/25
Суддя: Т.О. Комшелюк
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2025 року м. Рівне №460/2214/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Комшелюк Т.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі - відповідач), в якому просить суд: 1) визнати протиправним та скасувати п. 14 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 25 жовтня 2024 року № 32/в, в частині відмови ОСОБА_1 , дружині загиблого ОСОБА_4 , і як законного представника в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 2011 року народження та ОСОБА_2 2010 року народження, у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 в період військового стану старшого солдата ОСОБА_4 , водія протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 ; 2) зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , дружини загиблого ОСОБА_4 , і як законного представника в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 2011 року народження та ОСОБА_2 2010 року народження, з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю 27.01.2024 в період військового стану старшого солдата ОСОБА_4 водія протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням висновків суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона є дружиною загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 та матір`ю його неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Смерть військовослужбовця ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок мінно-вибухової травми, вогнепального ушкодження тканин лівої легені та пов`язана із захистом Батьківщини. Позивач звернувся із заявою про призначення та виплату їй та її дітям одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка та батька дітей. Проте, відповідачем було прийняте рішення, оформлене протоколом від 25.10.2024р. № 32/в (п.14), про відмову у призначенні та виплаті такої одноразової грошової допомоги, оскільки загибель військовослужбовця ОСОБА_4 є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння згідно ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ. Позивач не погоджується із такими діями та рішенням відповідача, оскільки достеменно не встановлено, що саме на час загибелі її чоловік перебував у стані алкогольного сп`яніння. Згідно акту службового розслідування від 26.02.2024, факт вживання чоловіком позивача 27.01.2024 алкогольних чи наркотичних засобів не встановлено. Просить позов задовольнити.

Відповідач відзив не позов не подав.

Позовна заява надійшла до суду 10.02.2025.

Ухвалою суду від 11.02.2025 позов залишений без руху.

Ухвалою від 18.02.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

ОСОБА_1 є дружиною військовослужбовця ОСОБА_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 21.11.2009, актовий запис № 1695).

В шлюбі мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 22.03.2010, актовий запис № 04; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , актовий запис № 21).

Військовослужбовець ОСОБА_4 проходив військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією з 18.07.2022 у званні старший солдат на посаді водія 2 протитанкового відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до розділу 3 Акту службового розслідування від 26.02.2024, військовослужбовець ОСОБА_4 27 січня 2024 року близько 22:40год, виконуючи бойове завдання по захисту Батьківщини при спробі зайняти бойові позиції ПВ «Г…» в районі бойових дій у Донецькій області потрапив під мінометний обстріл та отримав поранення несумісне з життям. На момент загибелі військовослужбовець перебував у засобах захисту та не перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Пунктом 5.2 розділу 5 Акту службового розслідування зазначено вважати загибель старшого солдата ОСОБА_4 водія протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 такою, що сталася під час виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій, одержана під час захисту Батьківщини, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загибель не пов`язана із вчиненням ним дій у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.

Згідно із п. 5.3 цього ж Акту, військовослужбовець ОСОБА_4 має право на призначення та виплату додаткової винагороди у розмірі 100000грн за весь місяць.

За змістом п. 5.4 Акту, вважається, що члени сім`ї, батьки на утриманці загиблого старшого солдата ОСОБА_4 мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 1168 та ст. 16-1 Закону № 2011.

Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть № 107 від 01.02.2024 з відміткою «остаточне» померлого ОСОБА_4 , виданого судово-медичним експертом КП «Обласне бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради», його смерть настала внаслідок мінно-вибухової травми та вогнепального проникаючого в ліву грудну порожнину, поранення з ушкодженням тканини лівої легені.

05 лютого 2024 Дубровицьким відділом ДРАЦС у Сарненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було видано Свідоцтво про смерть ОСОБА_4 у віці 42 років, актовий запис № 52 серія НОМЕР_5 .

Згідно із висновком експерта КП «Обласне бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради» № 226 від 12.03.2024 в наданій на дослідження крові від трупа гр. ОСОБА_4 , 1981р.н. виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 1,78 %.

У Примітці до цього висновку зазначено, що при оцінюванні результату дослідження слід враховувати, що об`єкт «кров» була з гнильним запахом.

Відповідно до витягу з протоколу 12 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 2811 від 20.08.2024, поранення та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

В подальшому позивачем були подані документи для призначення одноразової грошової допомоги членам родини військовослужбовця.

З копії Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 25.10.2024р. № 32/в (п. 14) вбачається, що позивачці за її заявою було відмовлено у призначенні та виплаті такої одноразового грошової допомоги згідно зі ст.16-4 Закону №2011-ХІІ з підстав того, що відповідно до висновку експерта № 226 від 12.03.2024, в наданій на дослідження крові від трупа гр. ОСОБА_4 , 1981р.н. виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 1,78 %, тому призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі-Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із ч. 1 ст. 21-4 Закону № 2232-ХІІ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності іноземців або осіб без громадянства, які проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України (далі - одноразова грошова допомога), - це гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 21-4 Закону № 2232-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно зі ст. 41 Закону № 2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдину систему їх соціального та правового захисту, що гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни встановлює та врегульовує Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону № 2011-ХІІ його дія поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із положеннями підпункту 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті (п.1 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно пункту 4 статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець).

У відповідності до вимог абзацу 1 підпункту «а» пункту 1 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Згідно із п. 3 ст.16-2 Закону № 2011-ХІІ розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України з урахуванням, зокрема, розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень.

За приписами п. 6 ст.16-3 Закону № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

За змістом п. 8 ст.16-3 Закону № 2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Аналогічні приписи містить і пп. 1 п. 4 та абз.1 п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013р. № 975 (далі - Порядок № 975).

За приписами п. 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Відповідно до п. 11 Порядку № 975 розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану визначається відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

В той же час, пунктом 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Із викладених приписів п. 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ вбачається, що одноразова грошова допомога не призначається та не виплачується, зокрема у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком вчинення активних дій самим військовослужбовцем, який знаходиться, зокрема, у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, сам факт знаходження військовослужбовця у стані алкогольного /наркотичного сп`яніння на час загибелі (смерті) не є підставою для відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги його членам сім`ї.

Наведений висновок узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, які викладені, зокрема, у його постановах від 29.06.2022р. у справі № 640/6477/19, від 10.05.2023р. у справі № 640/5320/19.

А отже, визначальним при вирішенні питання щодо наявності права члена сім`ї на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є не сам стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця, а наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв та смертю військовослужбовця.

Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій документів та змісту пункту 14 оспорюваного рішення, підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачці були приписи ст. 16-4 Закону №2011-ХІІ, за якими передбачено, що така одноразова допомога не здійснюється, зокрема, у разі якщо загибель (смерть) військовослужбовця, є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, а саме: відповідно до висновку експерта № 226 від 12.03.2024, в наданій на дослідження крові від трупа гр. ОСОБА_4 , 1981р.н. виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 1,78 %, тому призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного сп`яніння.

Однак, суд не погоджується із таким обґрунтуванням відмови відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння.

Так, згідно із висновком експерта КП «Обласне бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради» № 226 від 12.03.2024 в наданій на дослідження крові від трупа гр. ОСОБА_4 , 1981р.н. виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 1,78 %.

Проте, вказаний висновок містить Примітку, за змістом якої, при оцінюванні результату дослідження слід враховувати, що об`єкт «кров» була з гнильним запахом.

Більше того, зміст копії акту службового розслідування від 26.02.2024, фактів вживання алкогольних напоїв військовослужбовцем ОСОБА_4 у день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вчинення у такому стані будь-яких неправомірних дій не містить.

Відповідно до витягу з протоколу 12 регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України № 2811 від 20.08.2024, поранення та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Жодної згадки про перебування військовослужбовця ОСОБА_4 у день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 вказаний протокол також не містить.

Отже, виходячи з аналізу витягу з цього протоколу та наведеного акту службового розслідування, наявності причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою військовослужбовця ОСОБА_4 (у тому числі, перебуванням його у стані алкогольного сп`яніння на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та його загибеллю, судом не встановлено і відповідачем не спростовано.

Крім цього, із лікарського свідоцтва про смерть № 107 від 01.02.2024 чітко зазначена причина смерті ОСОБА_4 - «мінно-вибухової травма та вогнепальне проникаюче в ліву грудну порожнину поранення з ушкодженням тканини лівої легені».

Зазначена копія лікарського свідоцтва про смерть містить відмітку про те, що воно є «остаточне».

Доказів його відміни чи скасування станом на момент прийняття спірного рішення відповідачем надано не було.

Суд наголошує, що причина смерті померлої особи має бути відображена саме у лікарському свідоцтві про смерть, яке видається у встановленому законодавством порядку відповідальною особою, зокрема, судово-медичним експертом. Тому будь-яка інша інформація, зокрема зазначена у висновку експерта КП «Обласне бюро судово-медичної експертизи Рівненської обласної ради» № 226 від 12.03.2024 про те, що в наданій на дослідження крові від трупа гр. ОСОБА_4 , 1981р.н. виявлено етиловий спирт, концентрація якого становить 1,78 %, має бути належним чином перевірена, оскільки такий висновок містить Примітку про те, що при оцінюванні результату дослідження слід враховувати, що об`єкт «кров» була з гнильним запахом.

За викладених обставин та за відсутності доказів зворотного, суд приходить до висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачці згідно Закону № 2011-ХІІ.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши у відповідності до вимог ч .2 ст. 2 наведеного Кодексу правомірність прийняття відповідачем як суб`єктом владних повноважень пункту 3 оспорюваного рішення, оформленого протоколом від 25.10.2024 № 32/в, суд приходить до висновку, що встановлені судом обставини, які слугували підставами для прийняття спірного рішення, є протиправними та не обґрунтованими, спростовуються вищенаведеними доказами, а тому наведене рішення у оспорюваній його частині (пункт 14) є таким, що прийнятий не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного пункту 14 оспорюваного рішення, оформленого протоколом від 25.10.2024 № 32/в, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання його протиправним та скасування, тому позов в цій частині належить до задоволення.

Щодо позовної вимоги позивача з приводу зобов`язання відповідача повторно розглянути документи про призначення та виплату позивачу і її дітям одноразової грошової допомоги як членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 , то позовні вимоги у цій частині підлягають також задоволенню як такі, що є похідними від первинної вимоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 гривень.

З огляду на те, що позовну заяву задоволено в повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати п. 14 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом від 25 жовтня 2024 року № 32/в, в частині відмови ОСОБА_1 , дружині загиблого ОСОБА_4 , і як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у виплаті одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 в період воєнного стану старшого солдата ОСОБА_4 , водія протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 .

Зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , дружини загиблого ОСОБА_4 , і як законного представника неповнолітніх дітей ОСОБА_3 2011 року народження та ОСОБА_2 2010 року народження, з доданими документами про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_1 в період воєнного стану старшого солдата ОСОБА_4 водія протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , з урахуванням висновків рішення суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 березня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 )

Відповідач - Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022)

Суддя Т.О. Комшелюк