Справа № 305/849/25
Суддя: Дочинець С. І.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 305/849/25
Провадження по справі 2-а/305/13/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року місто Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого - судді Дочинця С.І., при секретарі Веклюк А.В., за участі представника позивача Сойми І.Ю., представника відповідача Савуляка В.В., розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Рахівського районного суду Закарпатської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Сойма Іван Юрійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Сойма І.Ю., звернулися у суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 03 березня 2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 417 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 та накладено штраф в сумі 17000,00 гривень. Зазначена постанова вручена скаржнику ОСОБА_1 13 березня 2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з направленням на проходження медичного огляду (ВЛК). Із постанови вбачається, що 03.03.2025, близько 10:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки № 1229672 від 16.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.11.2024 о 09:00 годині для уточнення даних, номер поштового відправлення 721, яка була йому надіслана 19.11.2024 засобами поштового зв`язку та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 06.12.2024 як-адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 03.12.2024. Електронний кабінет військовозобов`язаного у ОСОБА_1 наявний, військово-облікові дані не оновлені вчасно.

Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 1 ч.1 та абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» які визначають, що громадяни зобов`язані, зокрема, з» являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені у повістці.

Ознайомившись з постановою № 417, представник позивача вважає, що вина ОСОБА_1 не доведена, є надуманою, необ`єктивною, незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, з постанови вбачається, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки, яка була надіслана засобами поштового зв`язку, та була повернута відправнику оператором поштового зв`язку як-адресат відсутній за вказаною адресою відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 03.12.2024. За таких обставин, ОСОБА_1 належним чином про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомленим не був, сам за межі населеного пункту з місця свого проживання протягом серпня 2024 по теперішній час нікуди не відлучався, проживав за вказаною адресою, що стверджується довідкою Великобичківської селищної ради від 13.03.2025 № 452, не ухилявся від явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, як вказано в постанові №417 від 03.03.2025, тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. При винесенні постанови про накладення адміністративного штрафу в сумі 17 000 гривень посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 не взяла до уваги того факту, що ОСОБА_1 має право на відстрочку від військової служби оскільки має на утримання дитину-інваліда та батька- інваліда, мотивація того факту, що ОСОБА_1 вчасно не оновив облікові дані є нічим іншим як надуманою. На підставі наведеного, просив визнати протиправними та незаконними рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_3 , який виніс постанову про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , штрафу в сумі 17000 гривень як незаконну, невмотивовану, необґрунтовану та таку, що винесену з грубим порушенням норм адміністративного законодавства скасувати за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 , відсутністю доказів.

Представник позивача Сойма І.Ю. у судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, а також скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000 гривень як незаконну та за відсутністю складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_2 Савуляк В.В. у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, який обґрунтовано наступним. Так, 03.03.2025, близько 10:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки № 1229672 від 16.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.11.2024 о 09:00 годині для уточнення даних, номер поштового відправлення 721, яка була йому надіслана 19.11.2024 засобами поштового зв`язку та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 06.12.2024 як-адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 03.12.2024, про що було складено відповідний протокол №417 від 03.03.2025 року. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги абз.1 ч. 1 та абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, гр. ОСОБА_1 був повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином в розумінні пункту 41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024 року та вчинив правопорушення передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Того ж дня, 03.03.2025 року, о 18:00 годині, матеріали вказаної справи про адміністративне правопорушення, були передані на розгляд начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що ОСОБА_1 був проінформований та засвідчив це своїм особистим підписом у протоколі №417 від 03.03.2025 року, другий примірник протоколу ОСОБА_1 було вручено, що він також засвідчив власним підписом, права та обов`язки особи, що притягається до адміністративної відповідальності та зміст ст. 63 Конституції України ОСОБА_1 роз`яснено, що він також засвідчив власним підписом у протоколі №417 від 03.03.2025 року. За отриманням копії постанови ОСОБА_1 з`явився лише 13.03.2025 і йому було вручено копію постанови №417 від 03.03.2025 року, про що він особисто розписався у вказаній постанові 13.03.2025, засвідчивши це особистим підписом.

Позивач вказує, що постійно проживає за адресою свого задекларованого місця проживання АДРЕСА_1 . Його відсутність за адресою його задекларованого місця проживання підтверджується зокрема, і довідкою оператора поштового зв`язку АТ «Укрпошта» ф. 20. від 03.12.2024 до поштового відправлення №721, та записом листоноші на звороті поштового конверту про те, що були спроби вручити вказане поштове відправлення з 24.11.2024 та роздруківкою трекінгу поштового відправлення №721. Крім того, позивач не надав доказів поважності причин неявки саме 28.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт того, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 03.03.2025 жодним чином не скасовує його вини у вчиненому правопорушенні, передбаченому ст. 210-1 КУпАП та не є поважною причиною неявки за викликом у минулому. У зв`язку з чим представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі; судові витрати залишити за позивачем.

Дослідивши матеріали справи та додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Згідно до повістки №1229672 від 16.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.11.2024 року о 09 годині для уточнення даних.

Вказану повістку за номером поштового відправлення №721 було надіслано 19.11.2024 ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 засобами поштового зв`язку та повернуто відправнику оператором поштового зв`язку 06.12.2024 року з зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою» відповідно до Довідки Ф.20 «Про причини повернення поштового відправлення».

Описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення №721 підтверджується відправка позивачу повістки №1229672 від 16.11.2024 року на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Відповідно до трекінгу відправлень Укрпошти, поштове відправлення №721 06.12.2024 року повернено відправнику.

Протоколом №417 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03.03.2025 встановлено, що 03.03.2025, близько 10:30 години ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно до повістки № 1229672 від 16.11.2024 року, надісланої засобами поштового зв`язку, за якою йому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 28.11.2024 о 09:00 годині для уточнення даних, номер поштового відправлення 721, яка була йому надіслана 19.11.2024 засобами поштового зв`язку та повернута відправнику оператором поштового зв`язку 06.12.2024 як-адресат відсутній за вказаною адресою, відповідно до довідки Ф.20 про причини повернення поштового відправлення від 03.12.2024. Своєю неявкою ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка визначає, що громадяни зобов`язані, зокрема, з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце,зазначені в повістці. Отже ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається з постанови №417 від 03.03.2025 по справі про адміністративне правопорушення, за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, на громадянина ОСОБА_1 постановлено накласти штраф у сумі 17 000 гривень.

Згідно довідки Великобичківської селищної ради від 13.03.2025 № 452/02.1-42, ОСОБА_1 з серпня 2024 по березень2025 року перебував на території смт. Великий Бичків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.01.2025 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 22.01.2025 №20, ОСОБА_1 проживає зі своєю дитиною, яка є особою з інвалідністю з дитинства та з батьком, який інвалідом 1 групи.

Аналогічна інформація зазначена і в довідці про сімейний стан військовозобов`язаного ОСОБА_1 №403 від 05.03.2025.

З посвідчення серії НОМЕР_2 від 09.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 є батьком дитини з інвалідністю ОСОБА_4 .

Згідно копії медичного висновку №46 від 17.05.2021, ОСОБА_4 має ДЦП.

Вирішуючи позовну заяву ОСОБА_1 суд керується наступними положеннями законодавства.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні.

Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Крім того, в абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Отже, у громадян України, у тому числі у військовозобов`язаних, яким є позивач, існує обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Невиконання цього обов`язку буде порушенням абз. 1 ч. 1 ст. 22, та абз. 7. ч. 3 ст. 33 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та становитиме склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється «Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», який затверджений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 (далі Порядок).

У п. 41 Порядку зазначено, що резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, зазначеним Порядком врегульований порядок оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відповідно до вимог якого у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання (за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку) особи вважається днем отримання такого поштового відправлення (повістки).

Копією повістки №1229672 від 16.11.2024, надісланої засобами поштового зв`язку, засвідчується, що вона була надіслана ОСОБА_1 . Відповідно до довідки Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» повістка 06.12.2024 повернута до ТЦК у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання, а відповідно до трекінгу відправлень Укрпошти повернута 28.11.2024.

Таким чином, у довідці Ф20 «про причини повернення поштового відправлення» та трекінгу відправлень Укрпошти різняться дати повернення до ТЦК у зв`язку з відсутністю адресата за місцем свого проживання 28.11.2024 та 06.12.2024.

Водночас, навіть якщо день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність ОСОБА_1 за адресою проживання є 28.11.2024, а повісткою здійснено виклик ОСОБА_1 на 28 листопада 2024 року на 09 годину, отже, в розумінні п.41 Порядку №560, ОСОБА_1 вважається належно оповіщеним про виклик до ТЦК лише 28 листопада 2024 року, а тому суд приходить до висновку, що позивач не був належним чином оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного суд критично ставиться до посилання сторони відповідача, що позивач був належним чином повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Водночас, суд бере до уваги довідку Великобичківської селищної ради від 13.03.2025 № 452, відповідно до якої ОСОБА_1 за межі населеного пункту з місця свого проживання протягом серпня 2024 по березень 2025 час нікуди не відлучався, проживав за вказаною адресою.

Таким чином, відсутня подія адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі вимог закону, що є порушенням ст. 19 Конституції України.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП, винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 17000 гривень штрафу є протиправною, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Постанову про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст.210-1 КУпАП належить скасувати і закрити провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

У позовній заяві не ставилось питання щодо вирішення судових витрат, тому суд вважає за необхідне залишити такі за позивачем.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого дії адвокат Сойма Іван Юрійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову №417 від 03.03.2025 про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , підполковником ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_1 17 000 гривень штрафу скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статтею 210-1 КУпАП закрити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Сойма Іван Юрійович, юридична адреса: вул. Карпатська, буд. 15-а м. Рахів, Закарпатської обл., РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Рахівського районного суду

Закарпатської області Дочинець С.І.