Справа № 160/11638/23
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11638/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Широківської селищної ради на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. (суддя Лозицька І.О.) в адміністративній справі №160/11638/23 за позовом керівника Криворізької південної окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Керівник Криворізької південної окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) із позовною заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка полягає в незабезпеченні організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» та закріплення їх в натурі (на місцевості); зобов`язати Широківську селищну раду Криворізького району вчинити дії щодо забезпечення організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна», площею 1149,3 га, що знаходиться в адміністративних межах Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області та закріплення їх в натурі (на місцевості), відповідно до вимог чинного законодавства України.

В обґрунтування позовних вимог прокурор, з огляду на інтереси держави, зазначав, що рішенням голови Дніпропетровської обласної ради №597-28/VI від 05.12.2014р. на території Широківського району створено регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Балка Кобильна», загальною площею 1844 га, частину якого площею 1149,3 га охоронним зобов`язанням №124/22/1-м від 18.03.2022р., передано під охорону та дотримання встановленого режиму Широківській селищній раді. Опрацюванням даних Публічної кадастрової карти України з`ясовано, що межі відповідної частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» площею 1149, 3 га не визначені, а землі, які входять до складу об`єкту природно-заповідного фонду, можуть бути передані в оренду для здійснення сільськогосподарської діяльності без врахування особливостей, які визначають режим охорони об`єкту природно-заповідного фонду. Прокурор вважає, що невжиття заходів з визначення та винесення меж об`єкту природно - заповідного фонду може призвести до зміни цільового призначення земель, надання їх у власність чи користування, а отже до не виконання вимог охоронного зобов`язання щодо дотримання встановленого режиму для об`єкта природно-заповідного фонду. Враховуючи викладене, бездіяльність Широківської селищної ради щодо невжиття заходів по організації та встановленню меж території об`єкта природно-заповідного фонду, не закріпленню його меж в натурі (на місцевості) є протиправною, а тому орган місцевого самоврядування необхідно зобов`язати вжити заходів щодо організації та встановлення меж території об`єкта природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парка місцевого значення «Балка Кобильна», закріпленню його меж в натурі (на місцевості), в частині, яка була передана під охорону.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р., ухваленим за результатом розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, позовну заяву задоволено частково. Суд зобов`язав Широківську селищну раду Криворізького району Дніпропетровської області вчинити дії щодо забезпечення організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна», площею 1149,3 га, що знаходиться в адміністративних межах Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, та закріплення їх в натурі (на місцевості) відповідно до вимог чинного законодавства України. У задоволенні іншої частини позовних вимог суд відмовив.

Рішення суду оскаржено в апеляційному порядку відповідачем. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, скаржник просить скасувати оскаржене рішення суду в частині, якою позовні вимоги задоволені та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовної заяви прокурора. В іншій частині скаржник просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про те, що визначені судом першої інстанції зобов`язання щодо забезпечення організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» знаходяться поза межами повноважень відповідача. Крім того, прийняттю сільською радою будь-яких рішень передує підготовка її виконавчим комітетом відповідного проекту, що не враховано судом першої інстанції. Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) заходи державного нагляду (контролю) за додержанням режиму території та об`єктів природно-заповідного фонду на території регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» не вживались, тому суд мав закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу прокурор просить залишити оскаржене рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване, вказуючи на те, що єдиним ефективним способом захисту інтересів держави у сфері охорони об`єктів природно-заповідного фонду, розташованих на адміністративній території Широківської селищної ради Криворізького району, є зобов`язання органу місцевого самоврядування вчинити дії винести на розгляд сесії питання організації винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» та за результатами його розгляду прийняти рішення у порядку визначеному Земельним кодексом України, Законом України «Про природно-заповідний фонд України» та іншим чинним законодавством. Забов`язання органу місцевого самоврядування вчинити певні дії в межах своєї компетенції не порушують гарантій незалежності та не є втручанням у повноваження органів місцевого самоврядування, а є лише спонуканням до вчинення передбачених чинним законодавством дій, в межах відповідної компетенції, які викликають правові наслідки у вигляді недопущення та усунення порушень вимог законодавства в сфері охорони та збереження об`єктів природно-заповідного фонду.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі:

Рішенням голови Дніпропетровської обласної ради №597-28/VI від 05.12.2014 на території Широківського району створено регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Балка Кобильна», загальною площею 1844 га, який включено до складу природно-заповідного фонду України. Наказом Депаргаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації №9 від 21.02.2022 затверджено Положення про регіональний ландшафтний парк «Балка Кобильна» у якому визначені завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим території об`єкту природно-заповідного фонду. На підставі Положення про регіональний ландшафтний парк «Балка Кобильна» були оформлені охоронні забов`язання №124/22/2-м від 11.04.2022р. на ДП «Дніпропетровське лісове господарство» та №124/22/1-м від 18.03.2022р. на Широківську селищну раду Криворізького району Дніпропетровської області. Судом першої інстанції також встановлено, що землевпорядна документація із землеустрою на об`єкт природно-заповідного фонду регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Балка Кобильна», розташований на території Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, не розроблялась, що підтверджується листами Головного управління Держгеокдастру у Дніпропетровській області від 07.02.2023р. №10-4-0.332-776/2-23 та відділу №4 Головного управління Держгеокдастру у Дніпропетровській області від 04.04.2023 №1181/299-23.

Прокурор звернувся до суду, вважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не вжиття заходів із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» та не закріплення їх в натурі (на місцевості).

Задовольняючи частково позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не було допущено протиправної бездіяльності щодо не забезпечення організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» та закріплення їх в натурі (на місцевості), водночас, нормами чинного законодавства на Широківську селищну раду Криворізького району Дніпропетровської області, як орган місцевого самоврядування, покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна» та закріплення їх в натурі (на місцевості).

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Згідно правового висновку Верховного Суду, сформульованого у постанові від 19 березня 2024 р. у справі № 340/11/23, перевірка права прокурора на звернення до адміністративного суду передує розгляду питання щодо правомірності рішень (дій, бездіяльності) відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті). Встановлення обставин, що свідчать про відсутність у прокурора підстав для представництва інтересів держави, а отже і права на звернення до суду, є перешкодою для розгляду справи по суті.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвалою суду першої інстанції від 31 травня 2023 р. позовна заява у цій справі була повернута прокурору на підставі п. 7 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку із ненаданням доказів та належних обґрунтувань підстав представництва інтересів Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області).

Однак, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 р. зазначена ухвала скасована, справа передана для продовження розгляду до суду першої інстанції. За висновком апеляційного суду прокурор має право на звернення до суду із цим позовом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів в межах розгляду апеляційної скарги на рішення по суті спору не здійснює перевірку повноважень прокурора на звернення до адміністративного суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) із позовними вимогами, які сформульовані ним у позовній заяві.

Щодо доводів скаржника про відсутність повноважень на вчинення дій, які визначені оскарженим рішенням суду.

Колегія суддів дослідила зміст документів, посилання на які здійснено прокурором, і встановила наступне:

Згідно Охоронного зобов`язання від 18.03.2022 № 124/22/1-м голові Широківської селищної ради Кокулу О. передається під охорону та дотримання встановленого режиму регіональний ландшафтний парк «Балка Кообильна», загальною площею 1149,3 га, який розташовано на території Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області" (т. 1 а.с.158).

Пунктом 3 Охоронного зобов`язання визначено, що землекористувач зобов`язаний:

- дотримуватись встановленого режиму для об`єкта природно-заповідного фонду;

- не здійснювати у межах об`єкта природно-заповідного фонду забороненої господарської діяльності;

- вживати заходів щодо попередження і ліквідації екологічних наслідків аварій та шкідливого впливу на об`єкт природно-заповідного фонду;

- дотримуватися вимог щодо використання об`єкта природно-заповідного фонду;

- забезпечити охорону та збереження цінних природних комплексів об`єкта природно-заповідного фонду.

Землекористувач забезпечує охорону та збереження об`єкта природно-заповідного фонду, що перебуває у його користуванні (п. 4 Охоронного зобов`язання).

Також, колегія суддів дослідила зміст Положення про регіональний ландшафтний парк «Балка Кобильна», затверджене наказом департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації № 9 від 21.02.2022 (т. 1 а.с. 160-165).

Згідно із цим Положенням:

1.5 Територія, що оголошена Регіональним ландшафтним парком «Балка Кообильна», не вилучається з користування землекористувача, який здійснюює на ній свою діяльність. Згідно діючого Положення, та інших нормативних документів, землекористувач несе відповідальність за належний її стан і додержання встановленого заповідного режиму.

1.6 Межі земельної ділянки, на якій знаходиться РЛП «Балка Кобильна» встановлюються в натурі (на місцевості), оформлюються відповідними знаками та інформаційними матеріалами, наносяться на планово-картографічні матеріали Землекористувача та органів Держгеокадастру, обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій. До встановления меж РЛП «Балка Кобильна» в натурі (на місцевості) його межі визначаються відповідно до проекту створення об`єкту природно-заповідного фонду.

1.7 Режим РЛП "Балка Кобильна" враховується у всіх видах проектно-планової документації, а також в проектах на будівництво споруд в районі його розташування.

1.8 Правові засади функціонування РЛП «Балка Кобильна» визначаються Земельним, Лісовим та Водним кодексами України, законами України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про природно-заповідний фонд України», «Про охорону культурної спадщини», іншими відповідними актами законодавства України та цим Положенням.

4.2 Землекористувач бере на себе забов`язання щодо забезпечення режиму та охорони РЛП «Балка Кобильна» та несе відповідальність за належний стан територій й додержання встановленого режиму.

4.3 На землекористувача у межах РЛП «Балка Кобильна» оформлюється у встановленому порядку охоронне забов`язання щодо додержання встановленого режиму території.

У разі зміни форми власності на землю, на якій знаходиться РЛП «Балка Кобильна» або його назви, землекористувач забов`язаний повідомити про це уповноважений на те орган у сфері охорони навколишнього природного середовища з метою переоформлення охоронного забов`язання.

4.4. Режим охорони території РЛП «Балка Кобильна» враховується при розробці регіональних та інших планів, проектів, схем розвитку, будівництва, землевпорядній документації тощо.

6.1 Зміна меж, категорії та скасування статусу РЛП «Балка Кобильна» проводяться відповідно до законодавства України.

Проаналізувавши зміст Охоронного зобов`язання та Положення про регіональний ландшафтний парк «Балка Кобильна», колегія суддів дійшла висновку, що вони не містять обов`язку землекористувача щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки, з оформленням відповідними знаками та інформаційними матеріалами.

Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2024 р. у справі №260/1681/23 зазначив, що забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що покладається природоохоронним законодавством та охоронним зобов`язанням на землекористувача, може належно ним здійснюватися за умови наявності меж таких територій та об`єктів на місцевості.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» до природно-заповідного фонду України належать, зокрема, природні території та об`єкти - природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища.

Частина перша статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначає, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно з частиною четвертою цієї статті межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Отже, території та об`єкти природно-заповідного фонду невід`ємно пов`язані з земельними правовідносинами, у тому числі у сфері землеустрою.

За змістом частини першої статті 19 Земельного кодексу України землі України за цільовим призначенням поділяються на категорії, в тому числі землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення. Глава 7 цього кодексу урегульовує окремі питання щодо земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.

За приписами частини 2 статті 45 Земельного кодексу України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Також Земельний кодекс України містить положення про те, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав та передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру (частина перша статті 79-1). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера (частини 3, 4 статті 79-1 Земельного кодексу України).

Підставою для здійснення землеустрою відповідно до статті 22 Закону України «Про землеустрій» є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами, (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Стаття 47 Закону України «Про землеустрій» урегульовує низку питань, пов`язаних із проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення.

За змістом цієї статті вони визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій. Такі проекти розробляються, зокрема з метою визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно - правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб, на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Зазначені проекти землеустрою можуть розроблятися лише на землях та земельних ділянках, що включаються до складу таких територій без вилучення у землевласників та землекористувачів. Вони включають, зокрема план меж земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення без їх вилучення у землевласників та землекористувачів.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Норми Земельного кодексу України передбачають порядок погодження та затвердження проектів землеустрою. Так, проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення погоджуються з власниками, користувачами земельних ділянок, що включаються до території природно-заповідного фонду, іншого природоохоронного призначення. Ці проекти також погоджуються з Міндовкілля (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення), органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері охорони навколишнього природного середовища, структурним підрозділом відповідної обласної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації у сфері охорони навколишнього природного середовища (у разі наявності територій чи об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення). Надалі проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення затверджуються їх замовниками. Затверджена документація із землеустрою в електронній формі подається розробником до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель (стаття 186 Земельного кодексу України).

Таким чином, встановлення меж територій природно-заповідного фонду є одним з обов`язкових за чинним законодавством заходів із землеустрою, який забезпечує закріплення на місцевості меж цих територій з метою їх раціонального використання та охорони.

Згідно з положеннями статті 21 Закону України «Про землеустрій» організацію і планування землеустрою на загальнодержавному і місцевому рівнях здійснюють Верховна Рада України, Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, встановлених Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими законами України.

Стаття 19 Закону України «Про землеустрій» передбачає, що до повноважень, у тому числі, селищних рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

Відповідно до частин другої та третьої статті 60 Закону України «Про природно-заповідний фонду України» охорона територій та об`єктів природно-заповідного фонду інших категорій покладається на підприємства, установи та організації, у віданні яких вони перебувають. У разі необхідності їх охорона може покладатися на служби державної охорони розташованих поблизу природних заповідників, біосферних заповідників, національних природних парків та регіональних ландшафтних парків. Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Отже, питання про організацію та встановлення меж територій природно-заповідного фонду невід`ємно пов`язане із підготовкою та затвердженням проектів землеустрою. Відтак, винесенню меж певного об`єкту природно-заповідного фонду на місцевість передує діяльність щодо розробки проекту землеустрою, оскільки рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій. Водночас, землеустрій щодо організації раціонального використання та охорони земель та встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні (саме такими є землі природно-заповідного фонду) проводиться в обов`язковому порядку.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що відповідач - Широківська селищна рада у спірних правовідносинах виступає і як землекористувач ( в розумінні Закону України "Про природно-заповідний фонд України"), і як орган місцевого самоврядування, на території якого розташована частина створеного регіонального ландшафтного парку «Балка Кобильна».

Охоронне зобов`язання та Положення про регіональний ландшафтний парк «Балка Кобильна» не передбачають автоматичного покладення на землекористувача обов`язків, на яких наполягає прокурор, оскільки, як зазначив Верховний Суд, режим охорони та збереження встановлюється правовими нормами у законодавстві, а не створюється конкретним землекористувачем щодо певного об`єкту природно-заповідного фонду.

Проте, Широківська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, має визначений наведеними вище нормативно-правовими актами обов`язок забезпечити організацію проведення робіт із землеустрою з метою раціонального використання та охорони земель регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна», площею 1149,3 га, що знаходиться в адміністративних межах Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області. Саме такий висновок зробив і суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення.

Щодо доводів скаржника про те, що прийняттю рішення в сфері землеустрою має передувати проект, підготовлений виконавчим комітетом ради, колегія суддів зазначає, що за приписами статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет ради є її виконавчим органом. Наявність у виконавчого органу статусу окремої юридичної особи на його підконтрольність і підзвітність раді не впливає. Виконавчі органи ради вирішують ініційовані радою питання за її дорученням.

Доводи скаржника щодо неналежного позивача колегією суддів не приймаються з огляду на наведену вище ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2022 р. у цій справі.

Доводи скаржника про необхідність закриття провадження у зв`язку із відсутністю предмета спору колегія суддів визнає неспроможними, оскільки прокурором до суду першої інстанції надані докази невжиття Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) заходів, спрямованих на зобов`язання відповідача вчинити дії по організації проведення робіт із винесення меж частини регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Балка Кобильна», площею 1149,3 га, що знаходиться в адміністративних межах Широківської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області та закріплення їх в натурі (на місцевості), відповідно до вимог чинного законодавства України.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування оскарженого рішення, які визначені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, - відсутні.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Широківської селищної ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2024 р. в адміністративній справі №160/11638/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 березня 2025 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.П. Баранник