Справа № 176/3406/24
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-02-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 лютого 2025 року м. Дніпросправа № 176/3406/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року в адміністративній справі №176/3406/24 (головуючий суддя першої інстанції Гусейнова К.А.) за позовом ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 02.12.2024 року звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці, в якому просила скасувати постанову №ПС/ДН30189/0152/П/ОП/ПТ від 01.10.2024 року про притягнення її до адміністративної відповідальності.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом про скасування постанови Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці №ПС/ДН30189/0152/П/ОП/ПТ від 01.10.2024

Скасовано постанову №ПС/ДН30189/0152/П/ОП/ПТ від 01.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення, що винесена головним державним інспектором відділу з питань безпеки праці південного регіону управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Соловйовою Мариною Олегівною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Надіслано справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на новий розгляд до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відповідачем дотримано порядок, процедуру та послідовність проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), який призначено на підставі повідомлення позивача про нещасний випадок зі смертельним наслідком. За результатами проведеного заходу контролю, відповідачем встановлено 26 пунктів порушення чинного законодавства, зокрема допущення особи до управління транспортним засобом без проходження медичного огляду. Винесені за результатами перевірки акт та припис отримані та підписані позивачем без зауважень. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою контролюючого органу дотримано вимог КУпАП, зокрема щодо належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи. Вказує, що допущена у постанові технічна помилка не впливає на правомірність оскаржуваної постанови.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подала, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статей 286, 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 30.09.2024 року Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці складено протокол про адміністративне правопорушення №ПС/ДН/30189/0152/П/ОП/ПТ-1 відповідно до якого ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення 30.09.2024 року об 11 год. 50 хв., СПП «Віза-Агро», м.Жовті Води, бульвар Свободи, буд.49А, порушення вимог законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці, ст.93 КУпАП від 07.12.1984 №8073-Х, а саме: На підприємстві не проводиться передрейсовий та післярейсовий медичний огляд для водіїв транспортних засобів, чим порушено частину першу статті 13 ЗУ №2694; п.2.4, розд. II НПАОП-0.00-1.62-12 «Правила охорони праці на автомобільному транспорті» (а.с.8).

01 жовтня 2024 року за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 30.09.2024 року відповідачем винесено постанову про адміністративне правопорушення №ПС/ДН/30189/0152/П/ОП/ПТ, якою встановлено порушення позивачем вимог законодавчих актів та інших нормативних актів про охорону праці, а саме: на підприємстві не проводиться передрейсовий та післярейсовий медичний огляд для водіїв транспортних засобів, чим порушено ч.1 ст.13 ЗУ №2684; п.2.4. розд. ІІ НПАОП-0.00-1.62-12 «Правила охорони праці на автомобільному транспорті», що є правопорушенням, передбаченим ст.93 КУпАП, та притягнено ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за порушення ч.5 ст.41 КУпАП (а.с.9).

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Головного державного інспектору відділу з питань безпеки південного регіону Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці М.Соловйової зі скаргою на постанову у справі про адміністративне правопорушення №ПС/ДН/30189/0152/П/ОП/ПТ від 01.10.2024 року (а.с.10-13).

19 листопада 2024 року позивач направила скаргу безпосередньо начальнику Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з проханням розглянути її заяву, витребувати в головного державного інспектору відділу з питань безпеки південного регіону Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці М.Соловйової матеріали справи для розгляду скарги та прийняти по ній рішення (а.с.14-15).

Листом від 27.11.2024 року Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці повідомило ОСОБА_1 про те, що при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення №ПС/ДН30189/0152/П/ОП/ПТ прийнято рішення залишити постанову без змін, а скаргу без задоволення (а.с.16).

Не погодившись із вказаною постановою, позивач оскаржила таку постанову до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, оскаржувана постанова містить суттєві розбіжності, та складена з порушеннями ст.283 КУпАП. Також суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки представником позивача доведено, що позивач вчиняла дії, які вважала достатніми та необхідними для оскарження вищезазначеної постанови в порядку, передбаченому ст.288 КУпАП.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація учасниками справи спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм».

Колегія суддів вважає, що розглядаючи справу по суті, судом першої інстанції неналежно досліджено питання щодо додержання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

З цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Згідно із частинами першою та другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері праці про накладення на неї адміністративного стягнення за порушення ст.93 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн..

Статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 2 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Апеляційний суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року у справі № 340/1019/19).

Апеляційним судом встановлено, що спірна постанова винесена відповідачем 01.10.2024 року.

Позивач отримала копію вказаної постанови 01.11.2024 року, що підтверджується її особистим підписом на постанові та не заперечується позивачем.

У спірній постанові зазначено, що така постанова може бути оскаржена особою, щодо якої її винесено, до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) або у встановленому порядку до суду в 10-денний строк з дня її винесення. Скарга подається в орган (посадовій особі), який виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Вказане сполучення «або» передбачає альтернативу вибору скаржником органу, до якого може бути скеровано скаргу на постанову про адміністративне правопорушення. Апеляційний суд звертає увагу, що така правова конструкція порядку оскарження постанови про адміністративне правопорушення дає підстави вважати, що особа має право оскаржити постанову як шляхом подання скарги до вищого органу, так і шляхом подання позову до суду. Вказана норма не містить імперативних зобов`язань щодо способу оскарження або черговості подання скарги (заяви).

Згідно статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

З наведених норм вбачається, що строк оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення становить десять днів як для звернення до вищестоящого органу (посадової особи) так і для звернення до суду.

Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено можливість або обов`язковість досудового порядку вирішення спору, а тому судом першої інстанції безпідставно поновлено позивачу строк звернення до суду з даним позовом.

При цьому рішення суду першої інстанції взагалі не містить будь-якого обґрунтування такого висновку суду.

Оскільки, як зазначалось вище, спірна постанова винесена 01.10.2024 року, то строк її оскарження згідно ст.288-289 КУпАП закінчився 11.10.2024 року.

Але навіть із урахуванням дати отримання позивачем вказаної постанови 01.11.2024 року, строк оскарження такої постанови закінчився 11.11.2024 року (понеділок).

Натомість, позивач звернулась з даним позовом до суду лише 02.12.2024 року, тобто із пропущенням строку, встановленого для такого звернення.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно тексту позову, ОСОБА_1 подавала скаргу 08.10.2024 року на спірну постанову посадовій особі, яка винесла постанову, а 19.11.2024 року подала скаргу на ім`я начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Держпраці та лише 28.11.2024 отримала відповідь, згідно якої скаргу залишено без задоволення, а постанову залишено без змін.

У позові зазначено, що оскільки позивач, звертаючись із скаргою до відповідача сподівалась на скасування цієї постанови, то нею пропущено строк для звернення з відповідним позовом до суду з поважних причин.

Колегія суддів вважає такі доводи безпідставними та необґрунтованими з огляду на наведений вище висновок апеляційного суду про попущення позивачем встановленого статтею 286 КАС України десятиденного строку звернення до суду.

Апеляційний суд не погоджується з висновком суду першої інстанції про поновлення позивачу строку звернення до суду та зазначає, що сподівання чи очікування особою позитивного результату, не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду, передбаченого ст.286 КАС України.

Поважних та об`єктивних причин, які б завадили позивачу звернутися до суду з даним позовом у передбачений законодавством строк, нею не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Отже, судом першої інстанції рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, тому воно підлягає скасуванню із залишенням позову без розгляду.

Керуючись статтями 77, 122, 123, 240, 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року в адміністративній справі №176/3406/24 задовольнити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 грудня 2024 року в адміністративній справі №176/3406/24 скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці про скасування постанови залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко