Справа № 380/967/25
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

20 березня 2025 рокусправа № 380/967/25

Львівський окружний адміністративний суд в складі судді Желік О.М., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області із вимогами визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «ПН» від 22.04.2021 №4 на загальну суму 510 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.04.2021 № 14 в сумі 340 грн.; податкове повідомлення-рішення від 22.04.2021 № 14 форми «Р» за платежем податок на додану вартість на суму 2352850,75 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 22.04.2024 №14 в сумі 1012 грн.

Ухвалою судді Львівського окружного адміністративного суду Желік О.М. від 07.02.2025 в справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

26.02.2025 до суду від Головного управління ДПС у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву. Окрім відзиву, до суду також надійшло й клопотання залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Обґрунтовано клопотання тим, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 22.04.2021 №14, №14, №14, №14 надіслано позивачу поштою з повідомленням про вручення 22.04.2021 (згідно квитанції 156) на зареєстровану податкову адресу: АДРЕСА_1 . (лист повернувся 22.05.2021 року з відміткою «за закінченням терміну зберігання»).

Представник відповідача звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не подавав до контролюючого органу відомостей про зміну даних, які вносяться до Облікової картки, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (розділ ІХ Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осібплатників податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року №822). Зазначає, що в базах податкового органу адреса позивача зазначена як 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Кобилянської, 9.

Також представник наголошує, що копію наказу від 21.01.2021р. №177-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особипідприємця ОСОБА_1 » та письмове повідомлення від 21.01.2021р. №35/13-01-07- 14 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки згідно зазначеної інформації податкового органу було вручено особисто 22.01.2021 року.

Отже, відповідач відмічає, що позивач був обізнаний про проведення перевірки та обов`язку надання документів згідно письмового повідомлення, що «відповідно до п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, що слід починаючи із зазначеного терміну, забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістри податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувались в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків і зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби». ФОП ОСОБА_1 згідно вищезазначеного повідомлення не надав первинних документів, які б підтверджували отримані доходи, документально підтверджені витрати, а саме: банківські виписки, рахунки, акти виконаних робіт, відомості нарахування та виплати заробітної плати, накладні, книгу обліку доходів і витрат, книгу обліку доходів (для платників єдиного податку) та інші документи, що стосуються підприємницької діяльності, про що складено акт від 26.02.2021р. за № 156/13-01-07-14-08 «Про ненадання документів до перевірки».

У підготовчому засіданні, що відбулось 04.03.2025, представник відповідача подане клопотання підтримав та просив таке задовольнити. Представник позивача щодо задоволення клопотання заперечила.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 залишено без руху після відкриття провадження позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень.

Вказаною ухвалою надано позивачу 10-денний строк для подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав для його поновлення.

13.03.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У вказаній заяві представник посилається на те, що згідно правової позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20, зміна судової практики не повинна порушувати принцип правової визначеності та стабільності правового регулювання. Представник зазначила, що позивач звернувся до суду із позовом, предметом якого є оскарження податкових повідомлень-рішень, винесених до зміни судової практики, яка відбулася в бік тлумачення норм права щодо застосування коротших строків звернення до суду.

Представник позивача вказала, що відповідачем не надано належних доказів отримання позивачем наказу від 21.01.2021 №177-ПП на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 . Окрім цього, наказ проведення перевірки не є предметом оскарження є даному судовому розгляді.

Представник позивача також вказала, що відповідачем не надано належних доказів, які підтверджують виконання ним вимог Закону в частині п. 42.2. п. 42 ст. 42 Податкового кодексу України.

Окрім цього, представник позивача зазначила, що позивач проживав за межами України, а тому об`єктивно він не отримував поштову кореспонденцію та йому не було відомо про проведену контролюючим органом перевірку, винесені податкові повідомлення рішення.

Насамкінець представник позивача звернула увагу на введений з 12 березня 2020 року на усій території України карантин із подальшим його продовженням до 30.06.2023 року.

Вирішуючи питання про залишення позовної заяви без розгляду суд враховує наступне.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої цієї статті, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17, від 22.11.2018 у справі №815/91/18 та від 12.04.2023 у справі №380/14933/22.

Суд відзначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, та запобігає зловживанням.

Так, суд встановив, що позивачем оскаржуються податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 22.04.2021 №14, №14, №14, №14.

Частинами третьою, четвертою статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України (далі ПК України).

Нормою, яка встановлює порядок оскарження рішень контролюючих органів, є стаття 56 ПК України. З її змісту вбачається, що у платника податків є право розсуду в обранні адміністративного та/або судового порядку оскарження такого рішення після його отримання. Обрання платником податків в першу чергу адміністративного порядку оскарження рішення не виключає можливості надалі звернутися до суду з відповідним позовом, що визнається досудовим порядком вирішення спору. Водночас якщо після отримання рішення контролюючого органу платник податків звертається до суду з позовом, його право на адміністративне оскарження такого рішення втрачається.

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Суд враховує, що питання строку звернення до адміністративного суду із позовною заявою щодо оскарження податкового повідомлення-рішення не є чітко визначеним.

Так, Верховний Суд у постанові від 03.04.2020 у справі №2540/2576/18 зазначив, зокрема, що строк для звернення платника податків із позовом щодо оскарження податкового повідомлення-рішення до адміністративного суду становить 1095 днів і обчислюється з дня отримання платником податків рішення, що оскаржено.

Водночас Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 26.11.2020 у справі №500/2486/19 відступив від указаної вище правової позиції та сформулював новий правовий висновок.

Зокрема, у даній постанові Верховний Суд зазначає, що граматичне тлумачення змісту пункту 56.18 статті 56 ПК України дає підстави для висновку, що вказана норма не встановлює процесуальних строків звернення до суду.

Суд зауважив, що аналіз статті 102 ПК України свідчить про те, що після закінчення визначеного у ній строку давності питання вирішення спору, зокрема, щодо правомірності податкового повідомлення-рішення, взагалі не може бути поставлене перед контролюючим органом вищого рівня або судом.

Отже, Верховний Суд вважає, що зазначений у пункті 102.1 статті 102 ПК України строк є саме строком давності, який має матеріально-правову природу, а тому не може бути одночасно і процесуальним строком звернення до суду. Між правовою природою матеріально-правового строку давності в податкових правовідносинах та процесуального строку звернення до адміністративного суду є сутнісна різниця, а тому помилковим є ототожнення їх призначення при використанні.

Таким чином, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, як встановлено частиною першою статті 122 КАС України.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому при застосуванні висновків Верховного Суду, суди повинні враховувати саме його останню правову позицію.

Як вже зазначалось вище, позивач оскаржує податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 22.04.2021 №14, №14, №14, №14.

Податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 22.04.2021 №14, № 14, № 14, № 14 надіслано ОСОБА_1 поштою з повідомленням про вручення 22.04.2021р. (згідно квитанції 156) на зареєстровану податкову адресу: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Кобилянської, 9.

Як видно з копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось 22.05.2021 до податкового органу разом з конвертом, на такому зазначено причини повернення поштового відправлення: «за закінченням терміну зберігання».

Суд зазначає, що у відповідності до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомленнярішення через відсутність за місцезнаходженням платника податків (посадових осіб платника податків), їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштою (поштовою службою) в повідомленні про вручення, із зазначенням причин невручення.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2021 року по справі № 640/8096/19 у якій колегією судів зазначено, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків, яка відповідає даним Державного реєстру та облікової картки платника, вважається врученим також у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.

У постанові від 12 серпня 2020 року у справі №160/2116/19 Верховний Суд також зазначав, що у разі обрання податковим органом способу надіслання кореспонденції поштою та якщо поштова служба не може вручити платнику податків відповідного документа, такий відповідно до абзацу шостого пункту 42.4 статті 42 ПК України вважається врученим у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

При цьому добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 20.10.2020 року у справі №140/30/20, від 11.06.2020 року у справі №823/1606/17.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що Головним управлінням ДПС у Львівській області при направленні позивачу оскаржуваних податкових повідомлень-рішень дотримано приписів як ПК України, так і Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України.

Принагідно суд вважає необхідним звернути й увагу на те, що копію наказу від 21.01.2021р. №177-ПП «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особипідприємця ОСОБА_1 » та письмове повідомлення від 21.01.2021р. №35/13-01-07-14 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, які були направлені позивачу за аналогічною податковою адресою, було йому вручено особисто 22.01.2021, що підтверджується знімком екрану щодо відстеження поштового відправлення №035, та копією квитанції про скерування поштового відправлення.

Відтак, оскільки строк на оскарження податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Львівській області від 22.04.2021 №14, № 14, № 14, № 14 в силу приписів Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204 розпочався 22.05.2021, кінцевим строком на їх оскарження до суду є 22.11.2021.

До Львівського окружного адміністративного суду позивач звернувся засобами поштового зв`язку 20.01.2025, що свідчить про пропуск ним строку звернення до адміністративного суду із відповідними позовними вимогами.

На виконання вимог ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 про залишення позовної заяви без руху представником позивача подану заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що більшості причин пропуску строку звернення до суду, викладених представницею у поданій нею заяві, судом вже було надано оцінку в ухвалі від 04.03.2025 про залишення позовної заяви без руху шляхом визнання таких причин неповажними.

Суд повторно звертає увагу представника позивача, що зміна судової практики в бік застосування більш коротких строків звернення до суду (26.11.2020) із позовом щодо оскарження податкових повідомлень-рішень відбулась перед винесенням Головним управлінням ДПС у Львівській області податкових повідомлень-рішень від 22.04.2021 №14, № 14, № 14, № 14.

Ба більше, навіть при умові застосування 1095-денного строку звернення до адміністративного суду, на який посилається представник позивача, суд наголошує, що такий спливатиме 22.05.2024, що знову ж таки свідчить про недотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Перебування позивача за межами території України суд вважає неповажною причиною пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки така залежала виключно від його власного волевиявлення.

Посилання представника позивача на введені на території України карантинні заходи, на думку суду, також не варті окремої уваги, оскільки представником не зазначено, яким саме чином введені карантинні заходи вплинули на можливість позивача реалізувати своє право на звернення до адміністративного суду.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України.

Пунктом 3 статті 123 КАС України встановлено, що суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або підстави вказані ним у заяві, будуть визначені судом неповажними.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (пункт 4 статті 123 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України, Суд, за заявою учасника справи поновлює попущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, дослідивши зазначені представником позивача у повторно поданій заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду причини пропуску позивачем строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що такі не є поважними.

Натомість заява представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно пункту 4 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Позивачем при зверненні до Львівського окружного адміністративного суду було сплачено судовий збір в сумі 15140 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 05.02.2025.

Враховуючи викладене, такий судовий збір підлягає поверненню на його користь з Державного бюджету України.

Оскільки суддя Желік О.М. в період з 17.03.2025 по 19.03.2025 перебувала на лікарняному, ухвала постановляється у перший робочий день судді - 20.03.2025.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 243, 251, 256, 294, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

відмовити у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень залишити без розгляду.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з державного бюджету сплачений згідно платіжної інструкції №0.0..1 від 05.02.2025 судовий збір в сумі 15140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн. 00 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Желік О.М.