Справа № 600/1157/25-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 березня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1157/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Левицький В.К., розглянув матеріали справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду через представника адвоката Сольського В.П. з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо несвоєчасного прийняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її рідного брата солдата ОСОБА_2 , які призвели до порушення прав позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю в період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини її рідного брата солдата ОСОБА_2 одним платежем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

зобов`язати Міністерство оборони України як головного розпорядника бюджетних коштів здійснити виділення ІНФОРМАЦІЯ_1 коштів для виплатити ОСОБА_1 одним платежем одноразової грошової допомоги у повній сумі y відповідності до вимог Закону України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 після надходження коштів від головного розпорядника здійснити виплату ОСОБА_1 одним платежем одноразової грошової допомоги у повній сумі у відповідності до вимог Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, абз. 3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Відповідно ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст. 171 КАС України).

Перевіривши наявність передумов та існування правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, визначених ст. 171 КАС України, суд зазначає наступне.

Статтею 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси і просити про їх захист. Позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, який має відповідати вимогам встановленим ст. 160, 161 КАС України.

Пунктами 8 ч. 5 ст. 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 4 та ч. 2 ст. 46 КАС України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень. Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 46 КАС України).

Частиною 2 ст. 43 КАС України встановлено, що здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

Отже, неповнолітні особи мають право на звернення до суду у спорах з приводу публічно-правових відносин, проте самостійно лише у тих правовідносинах, у яких вони можуть брати участь відповідно до законодавства.

Варто зауважити, що перелік публічно-правових відносин, у яких неповнолітня особа може брати участь самостійно, окремим законодавчим актом не визначено. Відтак при вирішенні вказаного питання варто у кожному окремому випадку виходити із суті публічно-правового спору, який вирішується судом. При цьому необхідно враховувати норми права, які регулюють такі публічно-правові відносини.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 19.02.2025 у справі № 380/7492/23.

Відповідно ч. 1 ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 56 КАС України законні представники можуть доручати ведення справи в суді іншим особам, які відповідно до закону мають право здійснювати представництво в суді

Стаття 31 ЦК України встановлює часткову цивільна дієздатність фізичної особи, яка не досягла чотирнадцяти років. Так, згідно цієї статті Кодексу, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини. Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Неповна цивільна дієздатність фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років встановлена ст. 32 ЦК України.

Згідно ч. 1 наведеної статті Кодексу, крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:

1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;

2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;

3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;

4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку);

5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.

Частинами 2, 3 та 4 ст. 32 ЦК України встановлено, що неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників. Неповнолітня особа може розпоряджатися грошовими коштами, що внесені повністю або частково іншими особами у фінансову установу на її ім`я, за згодою органу опіки та піклування та батьків (усиновлювачів) або піклувальника. Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

За приписами ст. 242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Судом встановлено, що позовну заяву від імені неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підписано адвокатом Сольським В.П.

При цьому матеріали справи не містять згоди законних представників позивача на укладення договору про надання правничої допомоги та підписання позову і ведення справи в суді адвокатом.

Разом з тим, суд зауважує, що адвокатом у позові зазначено, що піклувальника ОСОБА_1 станом на дату подання позову не призначено.

З позовної заяви та доданих до позову матеріалів видно, що ОСОБА_1 є дитиною-сиротою та станом на дату подання позову їй не виповнилося 16 років.

Як вбачається із позовних вимог неповнолітня через адвоката звернулася до суду з позовною вимогою про виплату коштів одним платежем одноразової грошової допомоги у повній сумі y відповідності до вимог Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45 Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Згідно ч. 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Пунктом 1.7 Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39232, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. Заява (додаток 1) подається до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦКСП) незалежно від місця реєстрації заявника.

Згідно Додатку 2 цього Порядку «Перелік документів, які надають члени сім`ї до районного (міського) ТЦКСП для призначення та виплати ОГД», члени сім`ї для призначення та виплати одноразової грошової допомоги подають до районного (міського) ТЦКСП, серед іншого, рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування, - для законних представників неповнолітніх дітей загиблого (померлого).

Суд зауважує, що неповнолітня особа не може самостійно представляти свої інтереси у адміністративному суді з огляду на приписи ч. 2 ст. 43 КАС України, а її права, свободи та інтереси у суді мають захищати законні представники в порядку ст. 56 цього Кодексу.

Відтак, не маючи адміністративної процесуальної дієздатності у публічно-правовому спорі, неповнолітній, відповідно, не може доручати ведення такої справи іншим особам, зокрема і адвокатам. Такими повноваженнями наділені лише його законні представники.

За наведеного правового регулювання судом відхиляються доводи адвоката щодо врахування висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 16.06.2021 у справі №369/13467/20, оскільки такі висновки зроблені за іншого правового регулювання правовідносин, щодо яких виник спір.

Зокрема, у справі № 369/13467/20 спірним питанням було встановлення наявності чи відсутності цивільної процесуальної дієздатності неповнолітньої особи за нормами ЦПК України. В цьому контексті суд зазначає, що за ч. 2 ст. 47 ЦПК України неповнолітні особи віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також особи, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді у справах, що виникають з відносин, у яких вони особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом. Суд може залучити до участі в таких справах законного представника неповнолітньої особи або особи, цивільна дієздатність якої обмежена.

Відтак, процесуальна дієздатність неповнолітніх у адміністративному процесі є відмінною від процесуальної дієздатності в цивільному процесі. У першому випадку вона виникає лише у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких неповнолітні можуть брати самостійно участь відповідно до вказівок закону. У другому випадку вона виникає в спорах, у яких неповнолітні особисто беруть участь, якщо інше не встановлено законом.

У справі № 369/13467/20 Верховний Суд встановив, що неповнолітній звернувся до суду із заявою за правилами ЦПК України про видачу обмежувального припису стосовно кривдника у разі вчинення домашнього насильства. Таке звернення суд оцінив безумовним правом дитини на самостійну участь у розгляді справи з огляду на приписи Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року, яка встановила, що її дія поширюється на розгляд судами справ, що стосуються: усиновлення дитини; встановлення опіки, піклування над дитиною; визначення місця проживання дитини; позбавлення або оспорювання батьківських прав; інших питань про відносини між батьками та дитиною; будь-яких інших питань, що стосуються дитини особисто, а також питань її сім`ї (у тому числі її виховання, поновлення батьківських прав, управління її майном).

З огляду на вказане у зазначеній справі Суд виснував, що маючи право самостійно бути учасником справи за правилами ЦПК України, такий неповнолітній учасник справи може брати участь у її розгляді особисто та/або мати представника, уклавши відповідний договір про надання правової допомоги. При цьому Суд під час вирішення питання щодо повноважень неповнолітньої особи на укладення договору про надання правової допомоги та повноважень адвоката на представництво врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 05.12.2018 у справі № 9901/736/18 та від 01.07.2020 у справі № 320/5420/18.

У даній справі, встановлено відсутність адміністративної правової дієздатності у неповнолітньої ОСОБА_1 станом на час звернення до суду у публічно-правових відносинах щодо участі стосовно виплатити їй одноразової грошової допомоги у повній сумі y відповідності до вимог Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, абз. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 без застосування обмежень розміру та строків виплати одноразової грошової допомоги, передбачених наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45 Про затвердження Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану.

Тому у цих правовідносинах неповнолітня також позбавлена можливості особисто доручати ведення такої справи своєму представникові - адвокату. Такі дії можуть вчиняти лише законні представники неповнолітньої.

Судом встановлено, що всупереч наведених норм, адвокатом не вказано, що законного представника, яким надано йому, як адвокату, право на звернення до суду з вказаним позовом, а також не зазначено в силу якого закону він має право здійснювати представництво в суді дитини-сироти в суді та/або норми права, які наділяють неповнолітню ОСОБА_1 самостійно брати участь у спірних публічно-правових відносинах.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 160 та 161 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що без усунення вказаних вище недоліку, неможливо вирішити питання про відкриття провадження у справі, тому надає представнику позивачу строк для його усунення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 160, 161, 171, 241 та 248 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити представнику позивача десятиденний строк для усунення недоліку, зазначеного в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

3. У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Левицький