Справа № 460/6894/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2025 року м. РівнеСправа №460/6894/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративної справи за позовом:

Головне управління ДПС у Рівненській області
дофізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення податкового боргу,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Рівненській області (далі ГУ ДПС у Рівненській області, позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , відповідач), у якому просить стягнути з податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29859,37 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що станом на 04.06.2024 за ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29859,37 грн, який у добровільному порядку відповідачем не сплачений.

Ухвалою від 02.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву, а позивачем - відповіді на відзив.

Відповідач подав відзив, у якому заперечила проти заявлених позовних вимог. Зокрема, покликаючись до положень пп.129.9.1 п.129.9 ст.129 Податкового кодексу України зазначила, що з 01.01.2021 пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків. Відповідач стверджує, що позивач самостійно декларує суму коштів у розмірі 9755,10 грн та 7007,47 грн як пеня нарахована на борги минулих років, зокрема як така, що нарахована за результатами податкової перевірки з 07.11.2014 на ППР № від 27.10.2014. Враховуючи вищевикладене вважає, що сума пені у розмірі 16 762,57 грн (9755,10 + 7007,47) не може бути стягнутою з ФОП ОСОБА_1 . Зауважила, що питання законності у нарахуванні ОСОБА_1 пені, на підставі ППР № від 27.10.2014, уже було предметом розгляду справи №460/45405/22, де Рівненським окружним адміністративним судом прийнято рішення про відмову у задоволені в частині аналогічних позовних вимог. Таким чином, якщо враховувати, що нарахування пені за борги минулих років є незаконним, жодних інших податкових боргів у ОСОБА_1 не існує. Так ОСОБА_1 сумлінно та у повному обсязі сплачено усі самостійно задекларовані податкові зобов`язання, в тому числі згідно податкової декларації про майновий стан і доходи № від 02.02.2023 у розмірі 5680,80 грн, та № від 02.02.2024 у розмірі 7416 грн, про це самостійно вказує позивач, зокрема згідно Рахунку виникнення боргу по платежах до бюджету ОСОБА_1 , згідно інтегрованих карток платника податків станом на 04.06.2024, який податковий орган самостійно долучає до позову, вбачається, що за результатами річного декларування ОСОБА_1 сплачено до бюджету 12723,53 грн податків (зокрема платежами від 09.05.2024 та 20.05.2024), що покриває суму податкових зобов`язань згідно декларації. Разом з тим, позивач умисно зараховує дані платежі не як сплату податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування, а погашає даними сумами пеню, яку продовжує нараховувати, хоча таке нарахування є незаконним та підлягає анулюванню (про що зазначалось у розділі вище). Відтак, у контролюючого органу відсутні підстави для звернення до суду з відповідним позовом. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

У поданій до суду відповіді на відзив позивач, покликаючись до положень пп.129.1.1.-129.1.3. п. 129.1. ст. 129 Податкового кодексу України, зазначив, що нарахування пені розпочинається, зокрема: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження). При цьому, пунктом 129.3. ст. 129 Податкового кодексу України передбачено що нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейського обслуговування бюджетних коштів. Крім того, відповідальність за невиконання/неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків. Зауважив, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань. Оцінка податкового правопорушення, встановленого, зокрема, за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення. Вважає, що позивач при нарахуванні відповідачу пені з податку на доходи фізичних осіб діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

За даними ГУ ДПС у Рівненській області станом на 04.06.2024 за ФОП ОСОБА_1 рахується податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 29859,37 грн, який виник на підставі:

- самостійно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2022 рік від 02.02.2023 на суму 5680,80 грн;

- самостійно поданої податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік від 23.02.2024 на суму 7416,00 грн;

- залишок пені в сумі 16762,57 грн.

З метою погашення податкового боргу ГУ ДПС у Рівненській області для ФОП ОСОБА_1 було сформовано та надіслано податкову вимогу форми "Ф1" від 26.10.2010 №1/3674 на суму 1125,62 грн, а також "Ф2" від 29.11.2010 №2/4267 на суму 1418,12 грн. Вказані податкові вимоги вважаються врученими відповідачу в силу вимог п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, у встановленому законом порядку ним не оскаржувалася.

Відповідачем добровільно не сплачено суму податкового боргу, що зумовило звернення контролюючого органу до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Стаття 67 Конституції України передбачає обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Статтею 9 Податкового кодексу України (далі ПК України) та статтею 65 Бюджетного кодексу України визначено, що податок на доходи фізичних осіб належить до загальнодержавних податків і зборів, який справляється на всій території України та закріплюється за бюджетами місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Стаття 19-1 ПК України визначає функції податкового органу, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків, не підлягає оскарженню.

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень (п. 41.4 ст. 41 ПК України).

Враховуючи викладене, податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13096,80 грн, самостійно визначене відповідачем у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2022 та 2023 роки, є узгодженим та підлягає сплаті.

Щодо покликань відповідача на те, що ФОП ОСОБА_1 сплачено до бюджету 12723,53 грн податків (зокрема платежами від 09.05.2024 та 20.05.2024), які покривають суму податкових зобов`язань згідно з деклараціями, суд зазначає таке.

Податкове законодавство України, чинне з 01.01.2011, передбачає застосування спеціальних заходів відповідальності за порушення платником податків вимог щодо першочергового погашення податкового боргу та виконання податкових зобов`язань у порядку календарної черговості їх виникнення.

Пунктом 87.9 статті 87 ПК України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

У випадку зарахування контролюючим органом коштів, сплачених платником податків, у рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше, виникає недоїмка за податковими зобов`язаннями за поточні податкові періоди, яка також погашається у порядку, визначеному пунктом 87.9 статті 87 ПК України.

У зв`язку з цим доводи відповідача про те, що контролюючий орган неправомірно направляв поточні платежі у рахунок погашення боргу минулих років, є безпідставним.

Аналогічний правовий підхід щодо застосування положень пункту 87.9 статті 87, викладено в постановах Верховного Суду від 08.02.2021 у справі № 2а-7192/12/2670 та від 14.08.2023 у справі №808/2877/16.

Доказів визнання дій контролюючого органу протиправними щодо зарахування платежів відповідача від 09.05.2024 та 20.05.2024 на загальну суму 12723,53 грн в рахунок погашення податкового боргу минулих років відповідач суду не надав.

При цьому, вказані дії контролюючого органу не є предметом доказування в межа цієї судової справи, а відтак, обставини, на які покликається відповідач як на підставу відсутності у нього податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13096,80 грн, що виник у на підставі самостійно визначеного зобов`язання, не можуть бути предметом судового розгляду в цій справі.

За наведених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13096,80 грн ґрунтуються на вимогах закону, відповідають обставинам справи, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої на борг минулих років з податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає таке.

За змістом п. 57.3 ст. 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 ПК України).

Згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

При цьому, пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадках закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (пп.129.9.1 п.129.9 ст.129 ПК України).

Пункт 129.9 включено до статті 129 ПК України згідно із Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві від 16.01.2020 №466-IX, який набрав чинності 23.05.2020.

Як встановлено судом з інтегрованої картки платника податків з податку на доходи фізичних осіб, наданої позивачем, а також розрахунку виникнення податкового боргу за відповідачем обліковується пеня на загальну суму 16762,57 грн, яку нараховано податковим органом:

09.05.2024 в сумі 9755,10 грн на узгоджене грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 27.10.2014 №;

20.05.2024 в сумі 7007,47 грн на узгоджене грошове зобов`язання, визначене податковим повідомленням-рішенням від 27.10.2014 №.

Таким чином, податковий борг, який складається з пені на загальну суму 16762,57 грн, не пов`язаний із грошовим зобов`язанням, самостійно визначеним відповідачем у податкових деклараціях про майновий стан та доходи за 2022 та 2023 роки, а пов`язаний із грошовим зобов`язанням, визначеним у 2014 році.

Щодо покликання позивача на те, що нарахування пені розпочинається, зокрема: при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем строку сплати податкового зобов`язання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження), то суд вважає його безпідставним з огляду на таке.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 27.09.2022 у справі № 380/7694/20 відступив від висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, але не виключно, у постановах від 19 червня 2018 року у справі №820/3878/17, від 27 листопада 2018 року у справі №822/2591/17, від 20 листопада 2019 року у справі №280/411/19, від 14 травня 2020 року у справі №822/3190/17, відповідно до яких статтею 129 ПК України, в редакції, чинній з 01 січня 2017 року, не встановлено нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань на суму такого заниження та за весь період заниження, та сформулював такий правовий висновок.

Початок нарахування пені, встановлений у підпункті 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України у редакції, чинній з 01 січня 2017 року, пов`язаний зі спливом граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, яке мало бути виконане, якби платник податків не порушив норми податкового законодавства і не занизив його у відповідний період. Тобто нарахування пені розпочинається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків цього зобов`язання за відповідний податковий (звітний) період, щодо якого виявлено заниження, та за весь період заниження (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Згідно з пп. 58.1.1 п. 58.1 ст. 58 податкове повідомлення-рішення містить, зокрема, граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної.

Очевидно, що пеня, нарахована позивачем в травні 2024 року на податкове зобов`язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні 2014 року, є такою, що нарахована поза межами 1095 днів, що настав за днем виникнення у контролюючого органу права на її нарахування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що пеня в загальній сумі 16762,57 грн не може бути стягнутою з відповідача, оскільки в силу вимог пп.129.9.1 п.129.9 ст.129 ПК України підлягає анулюванню, адже нарахована поза межами 1095 днів, що настає за днем виникнення у податкового органу права на її нарахування.

При цьому, суд зауважує, що усталеною є практика Верховного Суду, що предметом доказування у справах про стягнення податкового боргу є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку, зокрема: наявність узгодженого грошового зобов`язання; складові основної суми боргу, штрафних (фінансових) санкцій, пені; підстави виникнення податкового боргу; момент його виникнення; встановлення факту сплати (несплати) податкового боргу в добровільному порядку; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в порядку, встановлених ПК України (зокрема, постанови від 19.02.2019 (справа №807/495/17), від 03.02.2022 (справа №560/4343/19), від 14.02.2022 (справа №826/9711/17), але не виключно).

У постанові від 14.02.2022 (справа №826/9711/17) Верховний Суд зазначив, що відповідність заявленого у позові розміру податкового боргу фактичному перевіряється судом за наслідками аналізу інтегрованої картки платника.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постанові від 14.08.2023 у справі №808/2877/16.

Викладене спростовує покликання позивача, що у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз підстав виникнення податкового боргу.

За наведеного правового регулювання, беручи до уваги дані інтегрованої картки платника податків та розрахунок виникнення податкового боргу, що надані позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача пені на загальну суму 16762,57 грн, а тому позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Підстави для застосування ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Головного управління ДПС у Рівненській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з податку на доходи фізичних осіб в сумі 13096,80 грн (тринадцять тисяч дев`яносто шість гривень 80 коп.) на рахунок UA0017527 Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код ЄДРПОУ одержувача 38012494, одержувач: ГУК у Рівн.обл/Рівне міськ.тг /11010500.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12, м. Рівне, Рівненська обл., 33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Відповідач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Повний текст рішення складений 19 березня 2025 року.

Суддя Н.О. Дорошенко