Справа № 585/162/25
Суддя: Шульга В. О.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/162/25
Номер провадження 2-а/585/16/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді В.О. Шульги, з участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у судовому засіданні в м. Ромни справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і просить: 1.Скасувати постанову № 1058 АП-2024 від 02.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , а справу про адміністративне правопорушення щодо нього - закрити. В обґрунтування позову вказав, що постановою по справі про адміністративне правопорушення № 1058 АП-2024 від 02.01.2025 року, винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 , його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, яке полягає в тому, що він в порушення вимог законодавства, а саме п. п. 1 п. 1 Додатку 2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року, не з`явився для постановки на військовий облік призовників та отримання військово-облікового документу, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП. З постановою по справі про адміністративне правопорушення № 1058 АП-2024 від 02.01.2025 року він категорично не погоджується, оскільки вона є незаконною та необґрунтованою, а викладені в ній обставини не відповідають дійсності. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Згідно з довідкою виданою взамін військового квитка № 4/414 від 06.08.2002 року він, ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, йому присвоєно військове звання: рядовий, ВОС 999000А. Таким чином, твердження відповідача, що він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік та не перебував на обліку, чим порушив правила військового обліку, не доведені належними і достатніми доказами та спростовуються наявними у справі доказами. Вищезазначене свідчить про відсутність в його діях правопорушення за яке передбачена відповідальність ч. 3 ст. 210 КУпАП. Крім того, пунктом 2 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу (в редакції від 13.06.2012 року, яка діяла станом на 21.07.2012 року - день досягнення ним 27 років) було передбачено, що взяттю на військовий облік призовників та військовозобов`язаних у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних: які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу. Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 13.06.2012 року) визначено, що громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних. З аналізу викладених норм убачається, що обов`язок прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки мав виконуватися виключно на підставі виклику, попередньо доведеного до відома військовозобов`язаного. Однак, виклики до районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки протягом липня 2012 року - січня 2025 року відповідачем йому не вручались, оскільки він перебував на обліку. Відповідно до ч. 7 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції від 13.06.2012 року) виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи і організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (об`єднані міські) військові комісаріати (далі - районні (міські) військові комісаріати), військові комісаріати Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а також територіальні центри (в Автономній Республіці Крим, областях, місті Києві) та філіали (в районах та містах) комплектування військовослужбовцями за контрактом. Аналогічні положення закріплені і в ч. 7 ст. 1 діючої редакції статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», де зазначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). В свою чергу доказів, що свідчать про його ігнорування викликів до ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом липня 2012 року - січня 2025 року до оскаржуваної постанови не додано, будь-які посилання на них відсутні, що виключає вказівку відповідача на триваюче правопорушення. Зазначає, що Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі №2232-ХІІ частина 10 статті 1 викладена в новій редакції та визначає, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Також, 19.05.2024 року з набранням чинності Закону №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», статтю 210 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме встановлено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто було посилено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Отже, до 19.05.2024 року норми ч.3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 року встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду. Згідно зі ст. 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Зазначаю, що особливий період діє в Україні з 17 березня 2014 року, коли була оголошена перша хвиля часткової мобілізації у зв`язку з російською агресією, та діє і зараз, про що також зазначив Верховний Суд у листі № 60-1543/0/2-18 від 13.07.2018 року. Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта. Частиною 2 статті 58 Конституції України передбачено, що ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Отже, він не міг вчинити адміністративне правопорушення, яке передбачене за ч. 3 ст. 210 КУпАП 27.07.2012 року, оскільки норма ч. 3 ст. 210 КУпАП введена в дію лише 19.05.2024 року, одночасно із вказівкою на 60-денний строк для уточнення своїх даних щодо військового обліку. Таким чином, в його діях відсутня подія та склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, за яке його піддано стягненню у вигляді штрафу в розмірі 17000 гри. Крім того, відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Натомість, в оскаржуваній постанові відповідачем, задля притягнення його до відповідальності, навмисно упущено словосполучення за викликом. Також не зрозумілим є мотивувальна частина постанови по справі про адміністративне правопорушення, а саме: "гр. ОСОБА_1 не з`явився для постановки на військовий облік призовників та отримання військово-облікового документу. Як ним зазначалося вище, 06.08.2002 року (після досягнення ним 17-річного віку) через стан здоров`я, його було поставлено на військовий облік військовозобов`язаних та весь цей час він перебував на обліку. Отже, у порушення вимог чинного законодавства, відповідачем не було вжито всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для вирішення справи належним чином. Згідно з приписами ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної). Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Пункт 2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини, і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Наголошує, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини"). Таким чином, оскаржувану постанову винесено з порушенням, недотриманням процедури здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, а також за відсутності належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, що є підставою для скасування відповідної постанови із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

14 січня 2025 року провадження в справі відкрито та справу призначено до підготовчого розгляду.

22 січня 2025 року відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , надав суду відзив в якому просить у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовити. Свої заперечення аргументував тим, що з матеріалів позовної заяви слідує, що у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 30.12.2024 о 14 год. було виявлено, що громадянин ОСОБА_1 не перебуває на військовому обліку в період дії воєнного стану у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (згідно даних АІТС «Оберіг» не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що підтверджується витягом), чим порушив пп. 1 п.1 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022. Відносно даної особи уповноваженою особою на складання протоколів в ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 1058 АП-2024 за ч.3 ст. 210 КУпАП, який відповідає приписам КУпАП та має всі необхідні реквізити. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення було: - роз`яснено суть вчиненого порушення (неповідомлення про зміну персональних даних і наявності підстав для відстрочки у встановлений строк), зміст ст. 63 Конституції України, права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП; - запропоновано надати письмові пояснення з приводу вчиненого проступку, проте позивач відмовився від надання їх; - зафіксовано факт відсутності будь-яких заяв, клопотань і зауважень; - у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, повідомлено та вручено повідомлення про наступний розгляд справи, призначений на 14 год. 40 хв. 02.01.2025 (тобто не пізніше ніж за три доби до дня розгляду справи) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , кабінет № 17. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, на підставі повного, всебічного та неупередженого дослідження доказів у їх сукупності, начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 виніс постанову від 02.01.2025, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Як вбачається із фабульної частини оскаржуваної постанови, гр. ОСОБА_1 в порушення вимог чинного законодавства, а саме пп.1 п.1 Додатку 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 не з`явився для поставки на військовий облік призовників та отримання військово-облікового документу, чим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210 Кодексу України про адміністративне правопорушення в особливий період не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце реєстрації гр. ОСОБА_1 АДРЕСА_2 згідно запису в паспорту гр. ОСОБА_1 . Зміст постанови було доведено до відома ОСОБА_1 та вручено її копію. Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення в межах санкції статті у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 відноситься до категорії військовозобов`язаних громадян України, а тому має обов`язок перебувати на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Оскільки, вищевказане адміністративне правопорушення є триваючим і було виявлене 30.12.2024, тобто вже після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3696 ІХ від 09.05.2024, а тому позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ч. 3 ст. 210 КУпАП в межах строку накладення адміністративного стягнення. Громадянин ОСОБА_1 не перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 за задекларованим місцем проживання, згідно паспортних даних місце реєстрації даного громадянина АДРЕСА_2 , що є порушенням Правил військового обліку. В діях ОСОБА_1 , у зв`язку з не перебуванням на військовому обліку військовозобов`язаних у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.01.2025 № 1058 АП-2024 відносно ОСОБА_1 винесена у межах повноважень, за результатом повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, з урахуванням регламентованої законом процедури, на підставі наявних доказів, керуючись законом та правосвідомістю. Заявлені аргументи на обґрунтування позовних вимог є нічим іншим як спробою ухилення від адміністративної відповідальності за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію; адміністративний позов жодними належними, допустимими, достовірними і ствердними доказами не обґрунтований. З огляду на викладене, під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, і прийняття постанови від 02.01.2025 № 1058 АП-2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення, дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , як структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_6 , були здійснені у чіткій відповідності до вимог керівних документів і чинного законодавства України (а.п. 27-32).

17 лютого 2025 року закінчено підготовчий розгляд, справу призначено до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув. В позовній заяві просив суд розглянути справу без його участі.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_7 явку представника не забезпечив, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, у відзиві клопотав розглянути справу без участі представника.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 явку представника не забезпечив, повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом встановлено, що 2 січня 2025 року винесено постанову № 1058 АП-2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В постанові зазначено: «02 січня 2025 року я, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_3 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_2 , працюючого в Сумиліфт, документ, який посвідчує особу: паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , установив гр. ОСОБА_1 в період дії воєнного стану (Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08.11.2023 року № 3429-ІХ) та загальної мобілізації (Указ Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року) є військовозобов`язаним за ч. 9 статті 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», порушив пп. 1 п. 1 Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), яким передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СЕУ), військовозобов`язані Служби зовнішньої розвідки - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. Також абзацом 2 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що громадяни зобов`язані з`являтися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Загальну мобілізацію в Україні оголошено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» та продовжено Указами Президента України від 17.05.2022 року № 342/2022, від 12.08.2022 року № 574/2022, від 07.11.2022 року №757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 255/2023, від 26.07.2023 № 452/2023, від 06.11.2023 № 735/2022, від 06.02.2024 року № 50/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024. З 17 березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану», дію якого було продовжено Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року №451/2023 та від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 272/2024. В порушення даних вимог законодавства, а саме пп. 1 п. 1 Додатку 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року, гр. ОСОБА_1 не з`явився для постановки на військовий облік призовників та отримання військово-облікового документу, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, в особливий період, - не перебував на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місце реєстрації гр. ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 , згідно запису в паспорту гр. ОСОБА_1 НОМЕР_1 . Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Постановив: Накласти на гр. ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу, розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 коп… Начальник ІНФОРМАЦІЯ_10 - ОСОБА_4 » (а.с.10).

Згідно довідки, виданої взамін військового квитка, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зарахований в запас 18 квітня 2002 р… Довідка видана у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків на 5 років. Видана ІНФОРМАЦІЯ_12 (а.с. 11).

30.12.2024 року ОСОБА_1 був повідомлений ІНФОРМАЦІЯ_8 про дату та час розгляду адміністративної справи, що підтверджується підписом ОСОБА_1 в повідомленні про розгляд адміністративної справи (а.с.33).

З облікової картки до військового квитка вбачається, що згідно ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27.12.2024 року ОСОБА_1 придатний до служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, ЧЦ закладах (установах), медпідрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, ОЗ, охорони. 10.01.20252 року виданий військовий квиток, взято на військовий облік та надано відстрочку до 07.02.2025 року (а.с. 33 зв. 34).

30.12.2024 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 було складено протокол № 1058 АП-2024 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , згідно якого 30.12.2024 о 14 год.00 хв. було виявлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та зобов`язаний дотримуватися правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Всупереч цьому, гр. ОСОБА_1 зареєструвавши електронний кабінет військовозобов`язаного ___ року в «Резерв+» отримав інформацію, що на військовому обліку не перебуває. Таким чином, вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, а саме порушив пп.1 п.1 додатку 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а саме не перебування на військовому обліку у районному (міському) ТЦК та СП (згідно даних АІТС «Оберіг» не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що підтверджується витягом). Загальну мобілізацію в Україні оголошено Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію». З 17 березня 2014 року і по теперішній час в Україні діє особливий період після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» та після оприлюднення Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану». У відповідності до прим. ст. 210 КУпАП положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями, розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста ІНФОРМАЦІЯ_3 не отримано жодних персональних даних з інших інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів (у тому числі публічними), баз (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи стосовно ОСОБА_1 ( витяг АІТС «Оберіг»). Таким чином гр. ОСОБА_1 в період дії воєнного стану є військовозобов`язаним, порушив пп.1 п.1 Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), а саме тим, що не перебував на військовому обліку у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, в особливий період. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год.40 хв. 02 січня 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 кабінет №17. ОСОБА_1 від підпису у протоколу відмовився (а.с.34 зв. - 36).

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Частиною 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Частина 2 ст. 256 КУпАП передбачає, що протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що передбачено ч.1 ст.1 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу''.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.37 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' передбачено, що взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України: 1) на військовий облік призовників (крім Служби безпеки України, розвідувальних органів України) віком до 25 років: які за рішенням комісії з питань взяття на військовий облік пройшли медичний огляд; які є призовниками, що прибули з інших місцевостей (адміністративно - територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань, якщо раніше не перебували на військовому обліку; які припинили альтернативну (невійськову) службу достроково і відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" підлягають взяттю на військовий облік призовників; які відраховані із закладів фахової перед вищої військової освіти, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти та не пройшли базову загальновійськову підготовку; 2) на військовий облік військовозобов`язаних: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно - територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби.

Положеннями ст. 18 ЗУ №2232-ХІІ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' передбачено, що від проходження базової військової служби звільняються призовники: які визнані за станом здоров`я непридатними до військової служби; які до набуття громадянства України пройшли військову службу в інших державах.

Однак, Закон України ''Про військовий обов`язок і військову службу'' до 19.05.2024 не визначав строку виконання громадянами України військового обов`язку, зокрема і щодо виконання правил військового обліку. Проте з 19.05.2024 в Законі № 2232-ХІІ діє положення ч.10 ст.1, яким визначено громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Частиною 7 ст.1 ЗУ ''Про військовий обов`язок і військову службу'' визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до положень ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210 - 1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ч.1 ст.22 ЗУ ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію'' від 21 жовтня 1993 року №3543-XII громадяни зобов`язані, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади,

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч.1 ст. 210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку. Згідно з приміткою до даної статті положення статей 210, 210 1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Статтею 2101 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

19.05.2024 набув чинності Закон України ''Про внесення змін до КУпАП щодо відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію'', яким ст.210 КУпАП було доповнено ч.3, а саме: вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті в особливий період.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в частині вимог про скасування постанови.

Такий висновок суду склався з наступних підстав:

в протоколі відносно ОСОБА_1 вказано, що « Гр. ОСОБА_1 в період дії воєнного стану є військовозобов`язаним, порушив пп.1 п.1 Додатку 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022 року (Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), а саме тим, що не перебував на військовому обліку у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, в особливий період;

в постанові дії ОСОБА_1 кваліфіковано наступним чином: «В порушення даних вимог законодавства, а саме пп. 1 п. 1 Додатку 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року, гр. ОСОБА_1 не з`явився для постановки на військовий облік призовників та отримання військово-облікового документу, тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, в особливий період…».

Але ч.3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил військового обліку в особливий період, а не за порушення законодавства про мобілізацію, як це зазначається в постанові, таким чином суд приходить до висновку, що уповноваженою особою при складанні постанови не було викладено об`єктивну сторону правопорушення.

Крім цього, уповноважена особа в протоколі зазначила, що: «… Гр. ОСОБА_1 зареєструвавши електронний кабінет військовозобов`язаного ___ року в «Резерв+» отримав інформацію, що на військовому обліку не перебуває. Таким чином, вчинив триваюче правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, а саме порушив пп.1 п.1 додатку 2 ПКМУ № 1487 від 30.12.2022 року, а саме не перебування на військовому обліку у районному (міському) ТЦК та СП (згідно даних АІТС «Оберіг» не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних, що підтверджується витягом)», проте відповідачем жодних належних і допустимих доказів суду не надано, тому суд не має можливості дійти беззаперечного висновку, що ОСОБА_1 зареєстрований в електронному кабінеті військовозобов`язаного та з якого періоду, а сам протокол про адміністративне правопорушення, без підтвердження іншими доказами, не є доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.

Також, уповноважена особа в протоколі №1058 АП-2024 від 30.12.2024 року зазначила, що гр. ОСОБА_1 , … не перебував на військовому обліку у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, однак у постанові №1058 АП-2024 від 02.01.2025 року вказано, що гр. ОСОБА_1 …. не з`явився для постановки на військовий облік призовників та отримання військово-облікового документу. З зазначеного вбачається, що особою, яка складала протокол про адміністративне правопорушення, і особою, яка розглядала справу, по різному викладено обставини адміністративного правопорушення, проте при розгляд справи по суті, особа яка винесла постанову, не вказала чому нею встановлені інші обставини, а не ті, про які йде мова у протоколі.

З довідки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_12 замість військового квитка вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зарахований в запас 18 квітня 2002 р. та йому присвоєно військове звання рядовий. Довідка видана у зв`язку з відсутністю бланків військових квитків на 5 років.

Також в постанові відсутній виклад об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, а саме опис обставин, установлених під час розгляду справи в постанові не зазначено коли ОСОБА_1 було вчинено правопорушення, чи коли воно було розпочато, а також не вказано місце вчинення правопорушення. В свою чергу, це позбавляє суд можливості оцінити правильність застосування відповідачем закону про відповідальність за адміністративне правопорушення (ст. 8 КУпАП), дотримання строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП). В постанові в резолютивній частині взагалі не вказано статті та частини за якою притягнуто особу до адміністративної відповідальності. Особу ОСОБА_1 встановлено згідно паспорта громадянина України, проте відсутні дані, яким органом даний паспорт виданий. Також в матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 був присутній при розгляді справи та йому роз`яснені його права при розгляді справи і він мав змогу надати пояснення, які враховані при розгляді справи, або не взяті до уваги з певних міркувань.

Оскільки, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1), а завданнями провадження є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245).

Встановлені судом недоліки є суттєвими порушеннями норм чинного КУпАП, які тягнуть скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

Відзив відповідача з даного приводу суд до уваги не бере, оскільки обставини викладені у постанові, яка мається у матеріалах справи не відповідають обставинам, які були зазначені посадовою особою у відзиві.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимоги про закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, дана вимога не обґрунтована, так як в КАС України не визначено підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення. Крім цього позивач не врахував ту обставину, що згідно ст. 286 КАС України, при скасуванні постанови суд не обов`язково має закрити справу, оскільки п. 2) ч. 3 даної статті передбачає можливість надіслання справи на новий розгляд. Отже, підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення мають бути обґрунтовані нормами КУпАП, що в даному випадку не зроблено.

У зв`язку з вказаним, суд приходить до висновку що дана вимога задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 77, 242-246, 250, 286 КАС України,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови, задоволити частково.

Скасувати постанову №1058 АП-2024 від 02.01.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 .

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядку передбаченому п. 15.5) перехідних положень КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

В повному обсязі рішення складене 20 березня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга