Справа № 460/8004/24
Суддя: У.М. Нор
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 березня 2025 року м. Рівне №460/8004/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Нор У.М. за участю секретаря судового засідання Вознюк В.І. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Осіпова Г.В.,

відповідача: представник Юхименко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 10.05.2024 №0523, №0523, №0523, . №0523, №0523, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2024 №Ф23, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.05.2024 №0523.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі наказу №450-п від 20.02.2024 ГУ ДПС у Рівненській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ НОМЕР_1 від 04.04.2024. За результатами виявлених порушень податкового законодавства, що віднайшли відображення у висновках акта перевірки, відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 10.05.2024 №0523, №0523, №0523, . №0523, №0523, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.05.2024 №Ф23, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 10.05.2024 №0523. Податковим повідомленням-рішенням №0523 до платника застосовано адміністративні штрафи в сумі 1 020,00 грн. за незабезпечення зберігання первинних документів на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПКУ. Податковим повідомленням-рішенням №0523позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями на 1 732 789,21 грн., за штрафними санкціями на 382 761,90 грн. на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, відповідно до п.123.2 ст.123 ПКУ. Податковим повідомленням-рішенням №0523позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями на 1 732 789,21 грн., за штрафними санкціями на 382 761,90 грн. на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, відповідно до п.123.2 ст.123 ПКУ. Податковим повідомленням-рішенням №0523позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями 144 399,10 грн., за штрафними санкціями 31 896,83 грн. на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, відповідно до п.123.2 ст.123 ПКУ. Податковим повідомленням-рішенням №0523позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими зобов`язаннями 738 328 грн., за штрафними санкціями 160 049 грн. на підставі пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, п.58.1 ст.58, відповідно до п.123.2 ст.123 ПКУ. Податковим повідомленням-рішенням №0523 до позивача застосовано штраф у розмірі 5% обсягу постачання в розмірі 86 152,00 грн. на підставі ст.120-1 ПКУ. Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф23, платнику податків встановлено суму заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 265 271,88 грн. Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0523 до позивача застосовано штрафні санкції внаслідок донарахування 265 271,88 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 62 499,39 грн. Позивач вказує, що наказ на проведення перевірки №450-п від 20.02.2024 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 » та з повідомлення №102/Ж4/17-00-24-05-17 від 20.02.2024 отримав з незалежних від нього причин в останній день перевірки, та під час її проведення податковий орган не перевірив чи відомо позивачу про її проведення. Зауважує, що контролюючий орган наділений правом на продовження терміну перевірки, відтак ревізор повинен був переконатися чи вручено платнику податків наказ та повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та продовжити термін її проведення. Наголошує що відповідачем не надсилались запити про надання документів до перевірки. Вказує, що ненадання первинних документів до початку перевірки є наслідком необізнаності платника податків про проведення перевірки. Відтак вважає, що відповідач прийшов до помилкових висновків в акті перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою суду віл 02.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 03.09.2024 о 12:00 год. в залі судових засідань Рівненського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 03.09.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача, на 24.09.2024.

23.09.2024 від ГУ ДПС у Рівненській області надійшов відзивна позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що під час перевірки контролюючим органом встановлено ненадання позивачем документів, що акт засвідчує факт ненадання документів фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №242/Ж6/17-00-24-05-19 від 28.03.2024. Зазначає, що перевірка проведена на підставі баз даних ДПС, а саме: відомостей, отриманих з Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про суми в виплачених доходів та утриманих податків (далі - ДРФО ДПС України), АІС «Податковий блок», податкових декларації платника єдиного податку фізичної особи - підприємця, з Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.09.2024, Єдиного реєстру податкових накладних (далі - СРПН), з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Дермитслужби тощо. Наголошує, що будь-яких заперечень щодо проведення даної перевірки в приміщенні контролюючого органу позивачем не надавалися. Вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Протокольною ухвалою суду від 24.09.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача на 23.10.2024.

22.10.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує на невірне включення до загального оподатковуваного доходу за 3 квартали 2020 сум умовного продажу товарів. Також зазначає, що в акті перевірки сума оподатковуваного доходу відповідачем визначена в розмірі 1184270,03 грн., тоді як в розрахунках до ппр №0523, №0523 від 10.05.2024, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, відповідач донарахував такі зобов`язання з суми 1120786,70 грн., аналогічно податковий орган рахував і зобов`язання з ЄСВ. Вказує, що податковим органом не включено до складу витрат суми нарахованої та виплаченої заробітної плати найманим працівникам згідно податкових розрахунків, що направлялись позивачем до податкового органу. Заперечує проти включення до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 738328 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, оскільки запитів про надання документів та запиту про проведення інвентаризації податковим органом платнику податків не направлялось. Вказує, що податковий орган володіючи інформацією щодо придбаного товару (з ЄРПН) та реалізованого товару (з РРО та ЄРПН) міг встановити що придбаний протягом періоду 2018 2020 років товар було реалізовано підприємцем. Вважає, що наведені розрахунки в акті перевірки фактично є припущенням контролюючого органу, що в свою чергу безпосередньо призвело до збільшення відповідачем сум грошових зобов`язань з ПДВ, нарахування штрафних санкцій, в т. ч. за не реєстрацію податкових накладних.

Протокольною ухвалою суду від 23.10.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача на 13.11.2024.

Протокольною ухвалою суду від 13.11.2024 закрито підготовче провадження та вирішено перейти до розгляду справи по суті та відкладено розгляд справи на 03.12.2024.

Ухвалою суду від 03.12.2024 розгляд справи відкладено на 11.12.2024.

Протокольною ухвалою суду від 11.12.2024 розгляд справи відкладено на 07.01.2025.

03.01.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що поштове відправлення, яким відповідачем направлялись наказ на проведення перевірки ОСОБА_1 від 20.02.2024 та повідомлення про проведення перевірки, поштовою службою доставлялось двічі 05.03.2024 та 28.03.2024. Також вказує, що після отримання акта перевірки позивач не міг направити заперечення на акт перевірки разом з документами, оскільки перебував на лікуванні.

У судове засідання, призначене на 07.01.2025, сторони не з`явилися. Судове засідання відкладено до 23.01.2025.

21.01.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказує на розбіжності між величиною фактично сплачених податків, та розміром податків, які включені відповідачем до структури витрат. Зауважує, що розбіжності в розмірах сплачених ОСОБА_1 податків та зборів мають місце у 2018, 2019 та 2020 роках. Відтак, під час оформлення як акту перевірки та визначення суми заниження оподатковуваного доходу, так і результатів перевірки податкових повідомлень-рішень, розрахунків штрафних санкцій, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування єдиного внеску, контролюючим органом використано недостовірні дані.

До початку судового засідання від представників сторін надійшло клопотання про відкладення судового засідання. Судове засідання відкладено до 23.01.2025.

23.01.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 05.02.2025.

Протокольною ухвалою суду від 05.02.2025 оголошено перерву до 19.02.2025.

Судове засідання, призначене на 19.02.2025, не відбулося у зв`зку перебування головуючої судді у відпустці.

Ухвалою суду від 26.02.2025 розгляд справи призначено на 26.02.2025.

Протокольною ухвалою суду від 26.02.2025 оголошено перерву до 11.03.2025.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що на підставі пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1, п. 78.2 ст.78, п. 79.2. ст.79 гл. 8 р. ІІ, пп. 692 п. 69 підрозділу 10 розд. ХХ, пп. 102.3.2 п. 102.3 ст. 102 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями), наказу Головного управління ДПС у Рівненській області № 450-п від 20.02.2024р. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , податкова адреса: АДРЕСА_1 , з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 01.01.2018. по 18.04.2022.

Відповідно до вимог п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ (із змінами та доповненнями) Головним управлінням ДПС у Рівненській області направлено засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 20.02.2024р. №102/Ж4/17-00-24-05-16, копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 50-п від 20.02.2024р.

Лист направлений засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням 21.02.2024р. на податкову адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , який було вручено 28.03.2024р.

Перевірка проведена в приміщенні Головного управління ДПС у Рівненській області.

Під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки відпвоідачем встановлено порушення:

1. неведення обліку доходів і витрат господарської діяльності платником податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 18.04.2022, чим порушено абз.5 п.6 ст.128 ГК України;

2. ст.49, п.177.5 ст.177 ПК України, не подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2020;

3. п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 732 789,21 грн., в т.ч. за 2018 на 792 552,91 грн., за 2019 на 738 494,69 грн., за 2020 на 201 741,61 грн.;

4. п.292.1 ст.292, п.295.3 ст.295 ПК України, занижений валовий дохід на 615 585,00 грн.;

5. п.294.1 ст.294 ПК України, не подання податкової декларації платника єдиного податку за 2021, 2022;

6. п.4 ч.2 ст.6 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.2, п.8 розд. ІІІ Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: не подані звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 по терміну подання 09.02.2021, звітність не подано;

7. п.2 ч.1, п.3 ст.7, ч.5 ст.8 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», встановлено заниження суми єдиного внеску на загальну суму 265 271,88 грн., в т.ч. за 2018 124 988,78 грн., 2019 140 273,10 грн.;

8. п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.189.1 ст.189, пп. «г» п.198.5 ст.198 ПК України, пп.1 п.3 розд.V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, що призвело до заниження суми податкових зобов`язань на суму ПДВ 738 328 грн.: 01.2018 30 376 грн., 02.2018 33 806 грн., 03.2018 33 814 грн., 04.2018 23 159 грн., 05.2018 28 826 грн., 06.2018 23 897 грн., 07.2018 22 557 грн., 08.2018 23 006 грн., 09.2018 23 835 грн., 10.2018 31 999 грн., 11.2018 34 842 грн., 12.2018 28 314 грн., 01.2019 25 224 грн., 02.2019 24 123 грн., 03.2019 26 503 грн., 04.2019 23 208 грн., 05.2019 27 029 грн., 06.2019 17 270 грн., 07.2019 19 624 грн., 08.2019 31 144 грн., 09.2019 23 151 грн., 10.2019 32 365 грн., 11.2019 17 018 грн., 12.2019 16 363 грн., 01.2020 14 135 грн., 02.2020 4 608 грн., 03.2020 63 864 грн., 04.2020 27 131 грн., 05.2020 103 грн., 06.2020 1 448 грн., 07.2020 4 173 грн., 08.2020 1 382 грн., 09.2020 31 грн.;

9. п.201.1, п.201.10 ст.201 ПК України, оскільки ФОП ОСОБА_1 не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 738 328 грн., вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесено до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, в т.ч. за 01.2018 30 376 грн., 02.2018 33 806 грн., 03.2018 33 814 грн., 04.2018 23 159 грн., 05.2018 28 826 грн., 06.2018 23 897 грн., 07.2018 22 557 грн., 08.2018 23 006 грн., 09.2018 23 835 грн., 10.2018 31 999 грн., 11.2018 34 842 грн., 12.2018 28 314 грн., 01.2019 25 224 грн., 02.2019 24 123 грн., 03.2019 26 503 грн., 04.2019 23 208 грн., 05.2019 27 029 грн., 06.2019 17 270 грн., 07.2019 19 624 грн., 08.2019 31 144 грн., 09.2019 23 151 грн., 10.2019 32 365 грн., 11.2019 17 018 грн., 12.2019 16 363 грн., 01.2020 14 135 грн., 02.2020 4 608 грн., 03.2020 63 864 грн., 04.2020 27 131 грн., 05.2020 103 грн., 06.2020 1 448 грн., 07.2020 4 173 грн., 08.2020 1 382 грн., 09.2020 31 грн.;

10. пп.1.1, пп.1.2, пп.1.3, пп.1.4, пп.1.5 п.161 підрозд.10 розд.ХХ ПК України, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 144 399,10 грн., в т.ч. за 2018 66 046,08 грн., 2019 61 541,22 грн., 2020 16 811,80 грн.;

11. пп.1.4 п.161 підрозд.10 розд. ХХ ПК України, а саме: несвоєчасна сплата військового збору по терміну сплати 20.02.2020 суми 6 528,94 грн., сплачено 05.03.2020 1 500,00 грн., 20.03.2020 5 304,15 грн.;

12. п.5, 6, 10 ст.3 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування і послуг» - не надано до перевірки книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки, а також контрольні стрічки з реєстраторів розрахункових операцій;

13. незабезпечення зберігання документів, визначених у п.44.1 ст.44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, чим порушено п.44.3 ст.44 ПК України.

За наслідками проведеної перевірки ГУ ДПС у Рівненській області 10.05.2024 прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- №0523, яким до платника застосовано адміністративні штрафи в сумі 1 020,00 грн.;

- №0523, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями на 1 732 789,21 грн., за штрафними санкціями - на 382 761,90 грн.;

- №0523, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за податковими зобов`язаннями 144 399,10 грн., за штрафними санкціями 31 896,83 грн.;

- №0523, яким платнику збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими зобов`язаннями 738 328 грн., за штрафними санкціями 160 049 грн.;

- №0523, яким до платника застосовано штраф у розмірі 5% обсягу постачання в розмірі 86 152,00 грн..

Також, фіскальним органом 10.05.2024 прийнято:

- Вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф23, якою встановлено суму недоїмки по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 265 271,88 грн.;

- Рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0523, до платника застосовано штрафні санкції внаслідок донарахування 265 271,88 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмірі 62 499,39 грн.

Щодо процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Відповідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Документальна позапланова перевірка здійснюється, зокрема, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

У відповідності до пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України закріплено обов`язок контролюючого органу належним чином повідомити платника податку про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Так, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки. Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою у повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З матеріалів справи вбачається, що наказ ГУ ДПС у Рівненській області про проведення перевірки №450-п від 20.02.2024 та повідомлення №102/Ж4/17-00-24-05-17 від 20.02.2024 відправлені платнику податків поштовим листом, трекінг відправлення 250. Вказаним листом повідомлено позивача про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки пов`язаної з припиненням ОСОБА_1 підприємницької діяльності., період проведення перевріки: з 22.03.2024р. по 28.03.2024р. Даний лист позивач отримав 28.03.2024 р.

Розглядаючи дану справу, суд вважає що доречним буде з`ясувати, через які обставини надіслана відповідачем кореспонденція не була отримана платником своєчасно, чи були такі обставини поважними, чи дотримався позивач обов`язку добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції.

Судом встановлено, що поштове відправлення з трек-номером 250 передано податковим органом до поштового відділення 21.02.2024р, з м.Рівне таке відправлення направлено до смт.Зарічне 24.02.2024. Вказане відправлення надійшло в поштове відділення смт. Зарічне 24.02.2024, перша доставка даного відправлення відбулась 05.03.2024. 05.03.2024 адресату лист вручено не було. Наступна доставка відправлення здійснена поштовою службою 28.03.2024.

Суд враховує, що своєчасне доставляння поштової кореспонденції залежить від активних дій працівників поштової служби. Так, протягом 34 календарних днів (з моменту доставки поштового відправлення в поштове відділення смт. Зарічне) наказ та повідомлення від 20.02.2024 поштовою службою доставлялись позивачу лише двічі 05.03.2024 та 28.03.2024. В даному випадку суд бере до уваги, що з незалежних від позивача причин доставка надісланих ГУ ДПС у Рівненській області документів відбулась обмежену кількість раз.

Також суд враховує, що припинення підприємницької діяльності позивача відбулось 18.04.2022р. Відповідач в своїх поясненнях посилався на повідомлення ОСОБА_1 щодо процедури зняття з обліку, яке надіслано платнику податків 31.08.2022. Аналогічне міститься і в акті перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024.

Проте відповідачем даний факт документально не підтверджений. Матеріали справи не містять ані повідомлення від 31.08.2022, ані доказів його направлення позивачу.

За таких обставин суд виснує, що фізична особа, що припинила підприємницьку діяльність, внаслідок відсутності законодавчо встановлених строків для проведення документальної позапланової перевірки, перебуває у невизначеному стані. З одного боку, така особа зобов`язана протягом невизначеного строку очікувати на повідомлення про проведення перевірки та забезпечити отримання поштової кореспонденції в будь-який час, з іншого боку, такі очікування створюють невиправданий адміністративний тягар, який суперечить принципам правової визначеності та справедливості. Така ситуація обмежує свободу особи в розпорядженні своїм правовим статусом, що не відповідає вимогам розумності та пропорційності державного регулювання, є несумісною з основоположними принципами захисту прав людини.

Суд зауважує, що очікування проведення податкової перевірки фізичної особи підприємця після припинення його діяльності без законодавчо встановлених строків, покладає на нього надмірний правовий тягар, така невизначеність порушує баланс між інтересами держави та правами особи, створюючи штучні перешкоди для реалізації її законних прав та свобод.

Також заслуговують на увагу доводи позивача щодо наявності у нього електронного кабінету платника податків, в якому міститься інформація щодо наявних засобів зв`язку з платником податків. Як встановлено в ході судового розгляду, податковий орган не направляв позивачу повідомлення про призначення перевірки в електронний кабінет платника податків. Також, відповідач не спростовує, що ревізором не вчинено жодних дій з метою з`ясування чи відомо ОСОБА_1 про початок перевірки.

Як свідчать матеріали справи, рішення про проведення документальної позапланової перевірки внаслідок припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 18.04.2022, було прийняте 20.02.2024.

Документальна позапланова перевірка розпочалась ГУ ДПС у Рівненській області 22.03.2024, 28.03.2024 ревізор підписав акт що засвідчує факт ненадання документів №242/Ж6/17-00-24-05-19 від 28.03.2024 та закінчив перевірку.

Суд наголошує, що документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків проводиться виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, а право на проведення такої перевірки надається лише за умови повідомлення платника податку про таку перевірку та вручення копії наказу про проведення перевірки у спосіб, визначений законом, до її початку.

З системного аналізу зазначених вище норм Податкового кодексу України випливає, що проведення перевірки як контрольного заходу передбачає такі етапи її проведення: встановлення підстав для проведення перевірки; прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, яке оформлюється наказом керівника цього органу; допуск до перевірки; вивчення наданих платником податків документів та/або інших матеріалів; оформлення результатів перевірки.

Реалізація зазначених етапів означає, що податкова перевірка відбулася як юридичний факт, на підставі якого керівник податкового органу може зробити висновок про наявність податкового правопорушення та прийняти відповідне рішення.

Як вже зазначалось, пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Згідно з абзацом 4 пункту 81.2. статті 81 Податкового кодексу України у разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зауважити, що ревізор ГУ ДПС у Рівненській області, починаючи з 22.03.2024, не отримавши від позивача документів, міг перевірити чи отримав платник наказ на проведення перевірки №450-п від 20.02.2024. Посадова особа податкового органу (ревізор) наділена повноваженнями повідомити про початок перевірки іншими, ніж направлення засобами поштового зв`язку, засобами, а також ініціювати продовження строку проведення перевірки.

В протилежному випадку, враховуючи вимоги абзацу 4 пункту 81.2. статті 81 Податкового кодексу України, відповідач зобов`язаний був скласти та підписати акт про неможливість проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Відтак, позивач довів об`єктивну неможливість надати до початку проведення перевірки документи що підтверджують показники податкового обліку.

Оскільки повідомлення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та наказу про призначення перевірки були направлені поштою відповідачем позивачу, та враховуючи строки пересилання поштових відправлень, тому позивач отримав такі тільки 28.03.2024 в останній день завершення такої перевірки. Тому обставини несвоєчасного отримання позивачем такої кореспонденції були поважними.

Ураховуючи, що на час початку проведення позапланової документальної невиїзної перевірки у контролюючого органу не було відомостей про вручення платнику податків наказу та повідомлень, контролюючий орган не мав підстав для початку перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі N 380/11112/23.

Оцінюючи причинно - наслідковий зв`язок між встановленими процедурними порушеннями та законністю оскаржуваного податкового - повідомлення - рішення, судом встановлено наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючий орган при здійсненні покладених на нього функцій має дотримуватися вимог законодавства та не допускати порушення прав платників податків, а податкова перевірка повинна базуватися на принципах законності, достовірності даних, всебічного та об`єктивного розгляду зібраної інформації.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 22 вересня 2020 року у справі N 520/8836/18, відповідно до якої перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

З урахуванням викладеного, невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про проведення позапланової невиїзної перевірки до початку її проведення, як обов`язкової умови для проведення планової невиїзної документальної перевірки, зокрема, задля забезпечення права платника податку щодо належного подання документів для проведення перевірки, призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі N 380/11112/23.

Таким чином, проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за умови необізнаності платника податків про її проведення, свідчить про позбавлення платника податку права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, а також необхідних пояснень з питань, що слугували призначенню податкової перевірки.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що висновки акта перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024 ґрунтуються виключно на тому, що позивачем не надано посадовим особам контролюючого органу, які проводили перевірку, документів.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 10.05.2024 №0523, №0523, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф23 від 10.05.2024, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0523 від 10.05.2024 суд встановив наступне.

Податковим повідомленням-рішенням №0523 від 10.05.2024 позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальній сумі 2115551,11 грн., з яких 1732789,21 грн. за податковими зобов`язаннями, 382761,90 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Податковим повідомленням-рішенням №0523 від 10.05.2024 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, що спдачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 176295,93 грн., з яких 144399,10 грн. за податковими зобов`язаннями 31896,83 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф23 від 10.05.2024 позивачу визначено заборгованість по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 265271,88 грн.

Рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0523 від 10.05.2024 внаслідок встановлення суми заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, позивачу нараховано штрафні санкції в розмірі 62499,39 грн.

Розглядаючи вказані рішення ГУ ДПС у Рівненській області від 10.05.2024 суд зазначає, що підстави донарахування ПДФО за результатами річного декларування, військового збору за результатами річного декларування, та ЄСВ за період 2018 3 квартали 2020 є ідентичними. Тому суд вбачає можливим розглядати правомірність вказаних вище актів відповідача в сукупності.

Судом встановлено, що позивач перебував на загальній системі оподаткування в період з 01.01.2018 0 30.09.2020.

Відповідачем під час перевірки використано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік, зареєстрована в контролюючому органі № від 21.01.2019р., за 2019 рік, зареєстрована в контролюючому органі №, за 2020 рік позивачем звітність не подано.

Податковим органом підтверджено суму загального оподатковуваного доходу за 2018 рік в сумі 5334153,80 грн., за 2019 рік в сумі 4314844,90 грн. За 3 квартали 2020 року податковим органом визначено суму оподатковуваного доходу в сумі 1184270,03 грн.

Вказані суми визначались ревізором, як вказав відповідач, на підставі отриманої інформації з ІС «Податковий блок», з єдиного державного реєстру податкових накладних, РРО.

З акту перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024 слідує, що обрахунок загального оподатковуваного доходу за 3 кварталі 2020 року відповідачем здійснений наступним чином: надходження за період з 01.01.2020 по 30.09.2020 становлять 639385,05 грн., виписано податкових накладних згідно ЄРПН за період з 01.01.2020 по 30.09.2020 становлять 1091118,27 грн. Разом сума доходу становить 1184270,03 грн.

Позивач в ході судового розгляду зауважив, що за період травень 2020 року податковим органом включено до складу доходу згідно ЄРПН суму 548686,00 грн., яка складається (згідно податкових накладних) 3677,29 грн. товари в асортименті, 123,33 грн. товари в асортименті, 177874,21 грн. умовний продаж товарів, 5671,21 грн. умовний продаж товарів, 361340,00 грн. умовний продаж товар.

В даному випадку суд наголошує, що суми по операціям, які брали участь в «умовному продажу» не включаються до складу оподатковуваного доходу платника податків, а беруть участь у визначенні податкових зобов`язань з ПДВ. Оскільки згідно з пунктом 198.5 Податкового кодексу України, податкові зобов`язання на умовний продаж визнаються, якщо товари/послуги, необоротні активи придбані або вироблені, призначені для використання в пільгових операціях, в операціях, що не є об`єктом оподаткування, негосподарській діяльності платника податку.

Відтак, під час обрахунку загального оподатковуваного доходу за 3 кварталі 2020 року відповідачем допущено помилку.

Також суд звертає увагу, що розмір доходу за 3 квартали 2020 року в акті перевірки від 04.04.2024 визначений в сумі 1184270,03 грн., тоді як в оспорюваному ППР 1120786,70 грн.

Наведене не дає підстави для визнання судом правомірності визначення суми оподатковуваного доходу за 3 кварталі 2020 року.

Також ревізор на підставі інформації з ІС «Податковий блок» підтвердив право позивача на зарахування до складу витрат наступних статей: ЄСВ фізичної особи підприємця в сумі 167556,81 грн., в т.ч. за 2018 рік 147430,80 грн., в 2019 році 20126,01 грн.; ЄСВ самозайнятої особи як роботодавця в сумі 147594,86 грн., в т.ч за 2018 рік 60981,50 грн., за 2019 рік 51709,27 грн., за 2020 рік 34904,09 грн.; ПДФО з найманих працівників в сумі 116137,42 грн., в т.ч. в 2018 році 44771,87 грн., в 2019 році 45013,81 грн., в 2020 році 26351,74 грн.; військовий збір з найманих працівників в сумі 9878,81 грн., в т.ч. в 2018 році 3885,63 грн., в 2019 році 3765,68 грн., в 2020 році 2227,50 грн.

Водночас, позивач заперечував проти правильності визначення податковим органом витрат за період 2018 3 квартали 2020.

Суд погоджується з такими доводами позивача, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено сплату вказаних податків і зборів в розмірі, відмінному від вказаного в акті перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024.

Так, у 2018 році платником податків сплачено до бюджету: ЄСВ фізичної особи підприємця 89831,44 грн., ЄСВ самозайнятої особи як роботодавця 58873,97 грн., ПДФО з найманих працівників 47307,34 грн., військовий збір з найманих працівників 13621,25 грн.

У 2019 році позивачем сплачено до бюджету: ЄСВ фізичної особи підприємця 91622,82 грн., ЄСВ самозайнятої особи як роботодавця 59860,19 грн., ПДФО з найманих працівників 45013,81 грн., військовий збір з найманих працівників 3765,81грн.

За 3 квартали 2020 року позивачем сплачено до бюджету: ЄСВ фізичної особи підприємця 18500,49 грн., ЄСВ самозайнятої особи як роботодавця 24519,33 грн., ПДФО з найманих працівників 19555,39 грн., військовий збір з найманих працівників 2304,46 грн.

Суд констатує, що наведені розбіжності при оформленні акта перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024 не дають суду підстав для підтвердження суми витрат, визначених відповідачем.

Згідно пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктами 177.2, 177.3 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця. Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом (підпункт 164.1.1 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

При цьому, не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту;

документально не підтверджені витрати.

Матеріали справи містять належні та допустимі докази що підтверджують суми отриманих доходів ФОП ОСОБА_1 та суми понесених витрат.

Крім того, оскільки відповідачем в акті перевірки від 04.04.2024 невірно обраховано суму чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період, та враховуючи:

- безпідставне включення до складу доходу операцій з «умовного продажу» товарів за 3 квартали 2020 року;

- невірне відображення в акті перевірки від 04.04.2024 сум витрат, що отримані з ІС «Податковий блок» за період 2018 3 квартали 2020;

- відмінність суми заниження оподатковуваного доходу в розрахунках податкового зобов`язання та штрафних санкцій за 2020 рік (що є додатком до ППР) від суми, вказаної в акті перевірки від 04.04.2024

суд констатує, що під час складання акту перевірки №4960/Ж5/17-00-24-05-18/ від 04.04.2024 та оспорюваних рішень, податковий орган діяв недобросовісно, не в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Відтак, суд дійшов висновку про невірне обчислення податковим органом суми оподатковуваного доходу за перевіряємий період, що має наслідком встановлення протиправності податкових повідомлень рішень від 10.05.2024 №0523, №0523, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф23 від 10.05.2024, та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0523 від 10.05.2024.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 10.05.2024 №0523, №0523 слід зазначити наступне.

Податковим повідомленням рішенням №0523 від 10.05.2024 позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в загальній сумі 898377,00 грн., з яких за податковими зобов`язаннями 738328 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 160049 грн.

Податковим повідомленням рішенням №0523 від 10.05.2024 до позивача застосовано штраф за платежем податок на додану вартість в розмірі 86152,00 грн.

Відповідачем встановлено, що в порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті187, пункту 188.1 статті188, пункту 189.1 статті189, підпункту «г» пункту198.5 статті198 Податкового кодексу України, підпункту 1 пункту3 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, внаслідок не включення до податкових зобов`язань з ПДВ вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт, послуг, що було віднесено до податкового кредиту та не використовувалось в господарській діяльності та відсутні на залишках, позивачем занижено суми податкових зобов`язань на суму ПДВ 738 328 грн.: 01.2018 30 376 грн., 02.2018 33 806 грн., 03.2018 33 814 грн., 04.2018 23 159 грн., 05.2018 28 826 грн., 06.2018 23 897 грн., 07.2018 22 557 грн., 08.2018 23 006 грн., 09.2018 23 835 грн., 10.2018 31 999 грн., 11.2018 34 842 грн., 12.2018 28 314 грн., 01.2019 25 224 грн., 02.2019 24 123 грн., 03.2019 26 503 грн., 04.2019 23 208 грн., 05.2019 27 029 грн., 06.2019 17 270 грн., 07.2019 19 624 грн., 08.2019 31 144 грн., 09.2019 23 151 грн., 10.2019 32 365 грн., 11.2019 17 018 грн., 12.2019 16 363 грн., 01.2020 14 135 грн., 02.2020 4 608 грн., 03.2020 63 864 грн., 04.2020 27 131 грн., 05.2020 103 грн., 06.2020 1 448 грн., 07.2020 4 173 грн., 08.2020 1 382 грн., 09.2020 31 грн.

На думку податкового органу, позивач зобов`язаний був зареєструвати по вказаним операціям в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 738 328 грн.: 01.2018 30 376 грн., 02.2018 33 806 грн., 03.2018 33 814 грн., 04.2018 23 159 грн., 05.2018 28 826 грн., 06.2018 23 897 грн., 07.2018 22 557 грн., 08.2018 23 006 грн., 09.2018 23 835 грн., 10.2018 31 999 грн., 11.2018 34 842 грн., 12.2018 28 314 грн., 01.2019 25 224 грн., 02.2019 24 123 грн., 03.2019 26 503 грн., 04.2019 23 208 грн., 05.2019 27 029 грн., 06.2019 17 270 грн., 07.2019 19 624 грн., 08.2019 31 144 грн., 09.2019 23 151 грн., 10.2019 32 365 грн., 11.2019 17 018 грн., 12.2019 16 363 грн., 01.2020 14 135 грн., 02.2020 4 608 грн., 03.2020 63 864 грн., 04.2020 27 131 грн., 05.2020 103 грн., 06.2020 1 448 грн., 07.2020 4 173 грн., 08.2020 1 382 грн., 09.2020 31 грн.

Відповідачем в акті перевірки зазначено, та не оспорюється ОСОБА_1 , що за період з 01.01.2018 по 03.09.2020 позивачем задекларовано податкового кредиту з податку на додану вартість у сумі 738328 грн.

В ході судового розгляду відповідач вказував, що внаслідок ненадання платником податків на запити контролюючого органу запитуваних документів, що дають змогу підтвердити в повному обсязі доцільність, з огляду на ділову мету, придбаних ТМЦ, податковий орган дійшов висновку про невикористання в господарській діяльності придбаних ТМЦ.

Згідно пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

При цьому, у відповідності до пункту 189.1 статті 189 Податкового кодексу України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін (пункт 201.1 статті 201 Податкового кодексу України).

Абзацом 1 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

В даному випадку суд враховує, що при здійсненні перевірки податковий орган використовував дані з ІС «Податковий блок», РРО та ЄРПН.

Також суд зауважує, що відповідачем не надано доказів направлення ОСОБА_1 запитів про надання документів.

Досліджуючи питання щодо невикористання позивачем ТМЦ в господарській діяльності, суд виходив з наступного.

Вартує уваги факт використання відповідачем під час здійснення перевірки даних що отримані з РРО та ЄРПН з метою визначення оподатковуваного доходу платника податків.

За наявності технічної можливості у податкового органу отримати дані про продаж товарів за даними РРО, Єдиного державного реєстру податкових накладних, останній мав можливість самостійно визначити, які саме ТМЦ (придбані та суми ПДВ по яких віднесено до податкового кредиту з ПДВ) були реалізовані позивачем, інакше кажучи використані в господарській діяльності.

У ході судового розгляду встановлено, що матеріали справи не містять розрахунку податкового органу, з якого можливо було б встановити фактичні залишки ТМЦ на кінець перевіряємого періоду, та з якого можна було б встановити, чи дійсно товари, вартість придбання яких віднесено до податкового кредиту, не використані позивачем у господарській діяльності.

Вибіркове використання наданих податковому органу повноважень під час проведення перевірки не узгоджується з принципами правової визначеності та пропорційності.

При цьому суд не погоджується з доводами позивача, що встановити фактичні залишків ТМЦ в даному випадку можна було під час проведення інвентаризації, оскільки проведення такої можливе було б за умови здійснення платником податків господарської діяльності. ФОП ОСОБА_1 припинив господарську діяльність 18.04.2022, що не оспорюється сторонами.

Отже, зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024, №0523 від 10.05.2024 не відповідають критеріям правомірності, оскільки не враховують всіх фактичних обставин справи, що мало наслідком безпідставне притягнення платника податків до фінансової відповідальності.

Оцінюючи правомірність податкового повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024 суд виходив з наступного.

Податковим повідомленням рішенням №0523 від 10.05.2024 до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 1020,00 грн.

Як вбачається з розрахунку штрафної санкції по результатах документальної позапланової невиїзної перевірки до оскаржуваного ППР, платником податків порушено вимоги підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України.

Як вбачається з даного рішення, порушення, за яке застосовано до позивача штрафну санкцію не забезпечено зберігання первинних документів (актів виконаних робіт, надання послуг, накладних, рахунків про оплату тощо) за період діяльності, ведення яких передбачено законодавством, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Судом встановлено об`єктивну неможливість надати до початку проведення перевірки документи, що підтверджують показники податкового обліку, оскільки позивач отримав наказ про проведення перевірки №450-п від 20.02.2024 тільки 28.03.2024 в останній день завершення такої перевірки.

Також судом встановлено, що акт перевірки від 04.04.2024 направлений податковим органом на адресу ОСОБА_1 05.04.2024, поштове відправлення з трек-номером 519. До відзиву на позовну заяву Відповідачем долучено копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, з якого слідує, що Позивач отримав такий лист 24.04.2024. Проте, починаючи з 25.04.2024 по 02.05.2024 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, 03.05.2024 такий лікарняний було продовжено по 06.05.2024. Відтак, надати заперечення на акт перевірки та подати документи що стосуються предмету перевірки позивач не зміг з поважних причин.

При цьому, суду надано платником податків первинні документи, що стосуються здійснення господарської діяльності за перевіряємий період.

Підпунктом 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлений обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання.

В контексті даних правовідносин суд вказує, що ключовим питанням, яке слід дослідити - чи надавались позивачу письмові вимоги про надання документів в межах даної перевірки, із зазначенням конкретного переліку запитуваних документів.

Суд зазначає, що матеріали даної справи не містять доказів направлення ОСОБА_1 письмового запиту про надання до перевірки документів..

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Вимоги цієї статті щодо обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, застосовуються також до нерезидентів, які здійснюють господарську діяльність на території України через постійне представництво (незалежно від наявності у нерезидента зареєстрованого (акредитованого, легалізованого) відокремленого підрозділу), та до іноземних юридичних осіб, визначених у підпункті 133.1.5 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу.

Згідно пункту 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менше:

44.3.1. 2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу;

44.3.2. 1825 днів - для первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що складаються особами, визначеними пунктом 133.1 статті 133, підпунктом 133.2.2 пункту 133.2 та пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, а також юридичними особами, які обрали спрощену систему оподаткування, за винятком документів, до яких застосовується більш тривалий строк зберігання згідно з підпунктом 44.3.1 цього пункту;

44.3.3. 1095 днів - для інших документів, на які не поширюються вимоги підпунктів 44.3.1 та 44.3.2 цього пункту;

44.3.4. 1095 днів - для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, включаючи дозвільні документи.

Строки зберігання документів та інформації, визначені цим пунктом, розраховуються з дня подання податкової звітності чи іншої звітності, передбаченої цим Кодексом, для складення якої використовуються зазначені документи та/або інформація, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного строку подання такої звітності, а для документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - з дня завершення строку їх дії).

У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1825 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідних для здійснення податкового контролю відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, у встановленому законодавством порядку передаються до архіву.

Передбачені цим пунктом строки зберігання документів та інформації продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.

Наявні матеріали справи спростовують висновки податкового органу щодо порушення позивачем норм податкового законодавства в частині забезпечення зберігання первинних документів що підтверджують показники податкового обліку платника податків.

Також суд констатує, що відповідачем не застосовувались штрафні санкції до ОСОБА_1 за неподання звітності за 2020 рік.

Таким чином, податкове повідомлення рішення №0523 від 10.05.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0523 від 10.05.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №0523 від 10.05.2024.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф23 від 10.05.2024.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати у сумі 12112,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 20 березня 2025 року

Суддя У.М. Нор