Справа № 753/1114/25
Суддя: Коренюк А. М.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 753/1114/25
провадження № 2-а/753/121/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Хильченко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу в порядку адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 08 січня 2025 року й стягнення сплаченого штрафу, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17.01.2025 року звернулась до суду з позовом до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 08 січня 2025 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, посилаючись на те, що 08.01.2025 року о 12 год. 37 хв. на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, пункт 15.10 «б» ПДР України щодо заборони на стоянку вона не порушувала, а транспортний засіб «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , яким володіє, у зв`язку з відсутністю місць на парковці, вимушено приркувала на зовнішньому краю тротуару, що знаходиться біля дорожньою полоси для руху транспортних засобів, ширина вільного місця на тротуарі була більше, ніж 2 метри, і автомобіль не заважав пішоходам. Вважаючи свої дії правомірними в межах дозволеного - п.15.10 «в» ПДР України. Заборонних знаків паркування на цій ділянці по вулиці Братській в м.Києві, не встановлено. Вважає, що вона, як водій, відповідно до п.15.10 «в» ПДР України наділена правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умов одночасного дотримання трьох вимог: стоянка здійснена легковим автомобілем, на краю тротуару й таким чином, що для руху пішоходів залишалося щонайменше 2 м. Вважає, що автомобіль вона залишила на тротуарі біля краю, залишивши щонайменше 2 м для вільного руху пішоходів, що підтверджує фотознімком.

Вважає, що висновки інспектора Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо її вини є передчасними та необґрунтованими, у її діях відсутній склад і подія правопорушення за ч.1 ст.122 КпАП України.

Отримавши повідомлення від відповідача про її притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України, вона сплати штраф у розмірі 170 грн. 00 коп., що складає 50% від загальної суми 340 грн.00 коп., який має бути стягнутий з відповідача на її користь на наслідком вирішення цього спору.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Кодекс адмінстративного судочинства України викладений в новій редакції.

В судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підримала з тих же підстав та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача Рябоконь В.В., діючий на підставі довіреності від 02.01.2025 року, позовні вимоги не визнав вцілому та просив відмовити у їх задоволенні за необґрунтованості, недоведеностю вимог.

Відповідачем подано відзив на позов від 19.03.2025 року, у якому відповідач вказав про законність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України унаслідок ОСОБА_1 п.15.10 «б» ПДР України щодо заборони стоянки на тротуарі на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, де місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, з правом на стоянку, не було, підтверджується доказами, й про які зазначено у оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України (фото/відео-фіксація) проведена АРМ інспектора, розміщена на веб-сайті в мережі Інтернет, з якими позивачка ознайомлена, що нею визнається.

Відповідь на відзив позивачкою ОСОБА_1 не подано, яка в судовому засіданні погодила, що не бажає надавати відповідь на відзив, з проханням проведення судового розгляду справи у визначений час 20.03.2025 року.

Відповідач звернув увагу, що ОСОБА_1 здійснено стоянку у зоні тротуару на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, яка, більше того, огороджена залізними стовпами, які видимі для водіїв для візуального сприйняття, та вказують на заборону паркування, встановлення таких перешкод для паркування водіями у цій зоні, а тому заїзд позивачкою на автомобілі у таку зону, вказує на свідоме розуміння нею порушення п.15.10 «б» ПДР України щодо заборони стоянки на тротуарі.

Долучені фото/відео-запис складу правопорушення, яке мала місце 08.01.2025 року о 12 год. 37 хв. на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, в діях ОСОБА_1 щодо стоянки транспортного засобу «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , й щодо якої винесена оскаржувана постанова від 08.01.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності, підтверджують її вину, вважаючи вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КпАП України доведеною належними та допустимими доказами (фото/відео - фіксація).

Позивачка заперечила щодо таких доводів відповідача та вказала, що відповідач не забезпечує паркувальною інфраструктурою водіїв, застосовуючи каральні функції. Визнала, що не вперше притягується до аналогічного складу правопорушення, штраф сплатила вчасно 15.01.2025 року.

Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 286 КАС України).

Справа розглядась у порядку спрощеного провадження (п.20 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України), зважаючи на її категорію (ч.6 ст.12, ст.257 КАС України).

Адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч.1 ст. 262 КАС України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.5 ст. 262 КАС України).

Статтею 268 КАС України передбачені особливості повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду та особливості розгляду судом окремих категорій адміністративних справ.

Так, у справах, визначених ст.ст. 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з уразуванням відзиву на позов із наданими до нього доказами - фото, відеофіксацією правопорушення, долученими як докази до оскаржуваної постанови відповідачем із додатками до нього, які оглянуті в судовому засіданні, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (п.2 ч.1 ст. 5 КАС України).

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст. 9 КАС України).

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення йде своїм корінням у більш загальний принцип, втілений у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Втім, це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серія 2КІ № , винесеної головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Чернищук О.В. про те, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб автомобіль «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , 08.01.2025 року о 12.37 на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, поставила на стоянку на тротуарі, де немає місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушила п.15.10 «б» ПДР України.

Технічний засіб, яким здійснено фото/відофіксацію правопорушення: АРМ інспектора.

Адреса вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відофіксації правопорушення: зазначено.

Ідентифікатор для доступу до інформації на вебсайті - номер постанови.

Факт правопорушення підтверджується фото/відео-фіксацією, огляд фотофікасації проведеного судом під час розгляду справи, із якого вбачається подія правопорушення, яка мала місце 08.01.2025 року о 12.37 на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб автомобіль «Субару», д.н.з. НОМЕР_1 , 08.01.2025 року о 12.37 на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, поставила на стоянку на тротуарі, де немає місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками, чим порушила п.15.10 «б» ПДР України.

Також вбачається, що ОСОБА_1 здійснено стоянку у зоні тротуару на вулиці Братська, 7/11 в м.Києві, яка огороджена залізними вмонтованими у дорогу стовпами, які видимі для водіїв для візуального сприйняття, та вказують на заборону паркування, встановлення таких перешкод для паркування водіями у цій зоні, а тому заїзд позивачкою на автомобілі у таку зону, вказує на свідоме розуміння нею порушення п.15.10 «б» ПДР України щодо заборони стоянки на тротуарі.

Наслідком чого стало притягнення позивачки до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КпАП України з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп.

Ч.1 ст. 122 КпАП України передбачено відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

П. 15 ПДР України визначені правила зупики і стоянки.

Відповідно до п.15.1. ПДР України зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

П.15.10 «б» ПДР України визначено, що стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками).

За відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху) (п.15.2. ПДР України).

15.3 ПДР України у населених пунктах зупинка і стоянка транспортних засобів дозволяються на лівому боці дороги, що має по одній смузі для руху в кожному напрямку (без трамвайних колій посередині) і не розділена розміткою 1.1, а також на лівому боці дороги з одностороннім рухом.

Якщо дорога має бульвар або розділювальну смугу, зупинка і стоянка транспортних засобів біля них забороняються.

Доводи позивачки про те, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови від 08.01.2025 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України не прийнято до уваги п.15.10 «в» ПДР України, яким передбачено, що стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м, з огляду на те, що такі доводи не забезпечені належним обґрунтування й доказами, а саме не зазначено про сукупні для застосування п.15.10 "в" ПДР України умов, й доводи про те, що позивачка як водій, поставила автомобіль на краю тротуару, що відповідно до фотознімків, такий автомобіль не був поставлений на краю тротуару, спротовується, а тому судом відхиляються з огляду на надані належні, допустими й переконливі докази про винуватість позивачки, яка, й, з - поміж іншого, у ході виконання оскаржуваної постанови про правопорушення зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), визнала вину у вчиненому правопорушенні шляхом сплати штрафу 15.01.2025 року в сумі 170 грн. 00 коп., що складає 50% від загальної суми штрафу 340 грн. 00 коп.(а.с.4), що беззаперечно доводить винність її дій та спростовує доводи позовної заяви вцілому.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України ).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п. 1.5 ПДР України).

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Практикою ЄСПЛ констатується, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в Демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Відповідно до вимог діючого законодавства, а саме ст. ст. 9, 245, 252 КпАП України, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях події та складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі, а саме комплекс ознак передбачає чотири елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Диспозиція ч.1 ст.122 КпАП передбачає відповідальність за порушення правил, серед іншого, й зупинки, стоянки транспортних засобів загального користування, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суд, надавши правову оцінку змісту обґрунтування складу адміністративного правопорушення, викладеного в оскаржуваній постанові, з урахуванням вимог ст.256 КпАП України, вважає, що посадовою особою зазначений склад правопорушення - суть адміністративного правопорушення - які саме дії позивача призвели до порушення ч.1 ст.122 КпАП України.

Суть адміністративного правопорушення є основною складовою правопорушення.

Особа, щодо якої складений протокол/постанова про адміністративне правопорушення, має знати в чому вона звинувачується.

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення (ч.1 ст.8 КпАП України).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч.1 ст. 9 КпАП України).

Відповідно до ст. 280 КпАП України суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно з статтею 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Судом встановлено, що доказом вчинення позивачем правопорушення відповідно до ст.251 КпАП України є фото- відеозапис, про який зазначено у оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та які досліджені (оглянуті) в судовому засіданні, яким судом надано належну оцінку, що впливає на наслідки вирішення цього спору.

Доводи позивача про відсутність доказів про вчинене правопорушення, спростовується доказами, наданами відповідачем.

Так, докази про вчинення позивачем правопорушення є достатніми, належними та допустимими, оскільки зібрані відповідачем в установленому законом порядку, і у своїй сукупності, взаємозв`язку, достатності та достовірності повністю підтверджують фактичні обставини вчинення даного адміністративного правопорушення, та винуватість в них позивача.

Докази, які б спростовували факт порушення позивачем за ч.1 ст.122 КпАП України, судом не встановлені, за таких підстав суд вважає вимоги позивача про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення не обгрунтованими.

Судом встановлена правомірність дій відповідача щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КпАП України відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серія 2КІ № , і вважає, що останні не можуть бути визнані протиправними лише з формальних міркувань позивача, та, які спростовані відповідачем достаніми, належними доказами (фото, відеозапис правопорушення), й розцінюються судом, як бажання позивача уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, що сформульовані у п. 43 рішення від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини»), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом ».

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Проте у цій справі доводи позивача не грунтуються на законі, спростовуються належними, достаніми й допустимими доказами, наданими відповідачем, й діми позивача про визнання вини у такому правопорушенні - оплатою штрафу.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ст.9 КпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП суд при розгляді справи зобов"язаний з"ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

За встановлених обстанив суд вважає, що позивач умисно вчинив правопорушення за ч.1 ст. 122 КпАП України, що підтверджується його протиправною, свідомою, винною дією, яка посягала на права громадян, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. При цьому, позивач, сплативши штраф за вказане правопорушення, тим самим, визнав свою вину у ньому, що підтверджується платіжною квитанцією про сплату штрафу (а.с.4).

Зважаючи на наслідки вчиненого правопорушення, сукупності ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою ознак, за якими можна констатувати винуватість позивача як правопорушника відповідачем доведеною.

Враховуючи зібрані по справі докази, суд вважає рішення відповідача про винесення постанови відносно позивача правомірним, оскільки судом достовірно встановлений факт наявності в діях такого позивача порушення п.15.10 «б» ПДР України, підтверджується фото - та відео- фіксацією правопорушення, наданим відповідачем, як доказами вчинення правопорушення, та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу відповідно до санкції частини 1 статті 122 КпАП України.

За таких підстав позов підлягає відмові у задоволенні, а рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зважаючи на наслідки розгляду справи, понесені позивачем судові витрати покласти на такого позивача.

На підставі вищевикладеного, п.15.10 «б» ПДР України, керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 19, 20, 21, 22, 42, 44, 45, 46, 47, 72-76, 77, 79, 192, 193, 194, 241, 242, 243, 245, 246, 250, 251, 286 КАС України, ч.1 ст.122 КпАП України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про скасувавання постанови у справі про адміністративне правпорушення від 08 січня 2025 року й стягнення сплаченого штрафу, - залишити без задоволення, а рішення суб`єкта владних повноважень - без змін.

Понесені позивачем судові витрати покласти на такого позивача.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст. 286 КАС України).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст.297 КАС України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

СУДДЯ: