Справа № 140/14224/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14224/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.08.2024 №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 104948,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході перевірки позивач надав всі первинні документи, обов`язковість ведення яких передбачена чинним законодавством, та які, в свою чергу, належать або пов`язані з предметом цієї перевірки й підтверджують факт реальності господарських операцій, у тому числі походження товарно-матеріальних цінностей, які знаходились в магазині, а саме: договір комісії, договір суборенди, акти приймання-передачі товарів, форму введення обліку товарних запасів, договори про співпрацю, а також інші документи.

Проте подані документи не були взяті до уваги, контролюючим органом встановлено порушення платником пункту 12 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (із змінами та доповненнями) (далі Закон №265/95-ВР), і як наслідок, складено акт фактичної перевірки від 18.07.2024 №005171.

У серпні 2024 року ГУ ДПС у Волинській області надіслало на адресу ФОП ОСОБА_1 податкове повідомлення-рішення (далі ППР) від 28.08.2024 № про застосування відносно нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 104948,33 грн, застосовані на підставі пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України (далі ПК України), статті 20 Закону №265/95-ВР.

Позивачем було подано скаргу на вказане ППР, однак Державною податковою службою України прийнято рішення №33570/6/99/00-06-08-02-06 від 08.11.2024, яким оспорюване ППР залишено без змін.

Позивач вважає ППР від 28.08.2024 № протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Свою позицію обґрунтовує відсутністю правових підстав для проведення фактичної перевірки та зазначає, що наведені в наказі про проведення фактичної перевірки формулювання підстав перевірки не дають цілковите розуміння, що підставою для перевірки стала наявність інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Крім того, вказує, що контролюючим органом встановлено порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: порушення встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та здійснення продажу товарів, які не обліковані в установленому порядку.

Позивач заперечує дане порушення та зауважує, що контролюючому органу були надані усі можливі первинні документи, які підтверджують походження товарно-матеріальних цінностей, що знаходились в магазині.

Оскільки всі товари, які знаходились в магазині, офіційно отримані платником податків за відповідним договором комісії та актом приймання-передачі, що підтверджується прихідними документами, які були надані під час перевірки, проте безпідставно не враховані податковим органом, то у відповідача не було правових підстав для застосування фінансової санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР за ненадання документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Також позивач зауважує, що наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, яким визначено, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку, та первинні документи. Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено судовий розгляд справи проводити без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.46).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.49-52) представник відповідача позов не визнав та зазначив, що посадовими особами Головного управління ДПС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , у сфері торгівлі технічно складними побутовими товарами, що підлягають гарантійному ремонту.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 18.07.2024 бланк №005171.

По суті встановлених порушень, на підставі розрахунку до акта фактичної перевірки, з врахуванням висновку на заперечення, ГУ ДПС у Волинській області, за основним місцем обліку платника, винесено ППР від 28.08.2024 № на суму 104948,33 грн.

Єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

У спірних правовідносинах має місце саме наявність інформації, що свідчить про можливі порушення вимог законодавства, а саме доповідна записка, яка в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, що дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, про що свідчить підпис представника позивача у направленнях на проведення перевірки, а наказ на проведення перевірки вже реалізовано та відповідно складено акт та податкове повідомлення-рішення за наслідком його реалізації.

З огляду на викладене, вважає посилання позивача на відсутність правових підстав для проведення фактичної перевірки необґрунтованими.

Щодо встановленого порушення, то представник відповідача зазначає, що форма обліку повинна містити відомості про усі первинні документи, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Суб`єктом господарювання до перевірки було надано договір комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024 та акт приймання передачі товарів до договору комісії від 01.07.2024 між комітентом ФОП ОСОБА_2 та комісіонером ОСОБА_1 згідно яких комісіонером на комісію отримано для продажу товар на загальну суму 1542386,00 грн.

Інші документи щодо походження товарів суб`єктом господарювання, керівником суб`єкта господарювання або особою, що його заміняє, або іншою уповноваженою особою, а у випадку їх відсутності - особою, яка уповноважена здійснювати розрахункові операції, до перевірки не надано.

В ході перевірки, за даними ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено реалізацію через ПРРО, зареєстрований за фіскальним номером , товарів, які відсутні в наданих до перевірки акті приймання передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024 на загальну суму 104948,33 грн, а саме:

- 10.07.2024 о 15:09 год. згідно фіскального чека №Z2G-By-avcOb від 10.07.2024 реалізовано «мобільний телефон iPhone НОМЕР_1 natural Titanium new» на суму 50050,53 грн;

- 09.07.2024 о 18:28 год. згідно фіскального чека №qOEZosHAji4 від 09.07.2024 реалізовано «годинник Apple Watch Series 9GPS 45mmMidnight Aluminum Case w/Midnight Sport Band-S/V (VR993)» на суму 16399,00 грн;

- 18.07.2024 о 11:49 год. згідно фіскального чека №OCOqtzpc-9u від 18.07.2024 реалізовано «мобільний телефон НОМЕР_2 Green new на суму 38498.80 грн.

З врахуванням вище зазначеного перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 09.07.2024 по 18.07.2024, здійснювалась реалізація технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, на загальну суму 104948,33 грн, які не обліковані у законодавчо встановленому порядку та на які до перевірки не надано документи, що підтверджують його походження та облік.

З наведених підстав просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та наголосив, що вказані в акті перевірки реалізовані товари на загальну суму 104948,33 грн відображені в наданих платником податків документах, а саме в акті приймання-передачі від 09.07.2024 до договору комісії №СЮ-02-0724ГО-003 (Додаток 1), в акті приймання-передачі від 15.07.2024 до договору комісії № СЮ-02-0724ГО-003 (Додаток 2):

1. Годинник Apple Watch Series 9 GPS 45mm Aluminum case Midnight sport band S/M під № 5, в акті від 09.07.2024 (Додаток 1);

2. Мобільний телефон iPhone 15 Pro Max 256 Natural Titanium new під № 3, в акті від 09.07.2024 (Додаток 1);

3. Мобільний телефон iPhone 15 256 Green new під № 2, в акті від 15.07.2024 (Додаток 2) (а.с.57-59).

У запереченнях на відповідь на відзив (а.с.61-63) представник ГУ ДПС у Волинській області підтримав доводи, викладені у відзиві, та додатково наголосив, що суб`єктом господарювання до перевірки було надано тільки договір комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024 та акт приймання передачі товарів до договору комісії від 01.07.2024 між комітентом ФОП ОСОБА_2 та комісіонером ОСОБА_1 , згідно яких комісіонером на комісію отримано для продажу товар на загальну суму 1542386,00 грн.

Інші документи щодо походження товарів суб`єктом господарювання, керівником суб`єкта господарювання або особою, що його заміняє, або іншою уповноваженою особою, а у випадку їх відсутності - особою, яка уповноважена здійснювати розрахункові операції, до перевірки не надано.

Перевіркою встановлено реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, на загальну суму 104948,33 грн, які не обліковані у законодавчо встановленому порядку та на які до перевірки не надано документи, що підтверджують його походження та облік.

Зазначив, що обов`язок платника податків надати документи, що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу, має бути виконаним саме на початок її проведення. Ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 (а.с.112) залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Головне управління ДПС у Хмельницькій області (далі ГУ ДПС у Хмельницькій області, третя особа).

У своїх поясненнях тертя особа зазначила, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 стала інформація про можливі порушення вимог законодавства при проведенні розрахунків за товари в торгівельній мережі під торговою маркою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка зазначена в листі ДПС України від 12.06.2024 №17177/7/99-00-07-04-02-07, про що повідомлено керівника ГУ ДПС у Хмельницькій області доповідною запискою відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту від 08.07.2024 №1767/22-01-07-05-11.

Вказана інформація, як підстава, підпадає під дію пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України.

Контролюючим органом при прийняті наказу ГУ ДПС у Хмельницькій області «Про проведення фактичної перевірки» від 08.07.2024 №2851-П жодним чином не порушено вимоги ст.ст.80, 81 ПК України, навпаки даний наказ прийнятий на виконання норм чинного законодавства та в межах повноважень контролюючого органу.

Під час фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації (місцем здійснення господарської діяльності суб`єктом господарювання), а саме на момент здійснення перевірки не пред`явлено підтверджуючі документи на товари, що перебували в реалізації у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на загальну суму 104948,33 гривень, а саме:

- 10.07.2024 о 15:09 год. згідно фіскального чеку №Z2G-By_ave0 від 10.07.2024 реалізовано «Мобільний телефон НОМЕР_3 256 Natural Titanium new на суму 50050,53 грн;

- 09.07.2024 о 18:28 год. згідно фіскального чеку №qOEZ0sMAjiy від 09.07.2024 реалізовано Годинник Apple Watch Series 9GPS45mm Midnight Aluminum Case w.Midnigt Sport Band-S/M (MR 993) на суму 16399,00 грн;.

- 18.07.2024 о 11:49 год. згідно фіскального чеку №OCOqtzpc-9U від 18.07.2024 реалізовано «Мобільний телефон iPhone НОМЕР_4 Green new» на суму 38 498,80 грн, про що зазначено в додатку 4 до Акту фактичної перевірки.

Однак в наданих до перевірки документах, а саме: акті приймання-передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024, зазначені товарно-матеріальні цінності відсутні, інших підтверджуючих документів на даний товар не надано.

ФОП ОСОБА_1 долучив до позовної заяви договір комісії №СЮ-02-0724-ГО-003 від 02.07.2024, акт приймання-передачі товарів від 09.07.2024 до договору комісії №СЮ-02-0724-ГО-003 від 02.07.2024, акт приймання-передачі товарів від 15.07.2024 до договору комісії №СЮ-02-0724-ГО-003 від 02.07.2024, форму обліку товарних запасів та зазначає, що товарно- матеріальні цінності, які знаходились у магазині, відображені в зазначених документах, які надавалися позивачем до контролюючого органу після початку перевірки та надіслані на адресу ГУ ДПС у Хмельницькій області під час перевірки.

Однак, позивач всупереч ст.77 КАС України, не надав до суду жодних доказів надіслання на адресу ГУ ДПС у Хмельницькій області вказаних документів.

Більше того, відповідачем до матеріалів справи долучено копію форми ведення товарних запасів за червень-липень 2024 року, наданої під час проведення фактичної перевірки, в якій окрім акту прийому-передачі товарів від 01.07.2024 до №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024, відсутні відомості про будь які інші первинні документи про надходження товару.

При цьому контролюючий орган звертає увагу суду на те, що форма обліку повинна містити відомості про усі первинні документи, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару, дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару, а зазначення таких реквізитів у Формі обліку повинне співпадати з кореспондуючими у первинних документах, котрі є невід`ємною частиною такого обліку.

З огляду на викладене ГУ ДПС у Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 (а.с.120-127).

У додаткових поясненнях позивач вказує, що доводи ГУ ДПС у Хмельницькій області є безпідставними з огляду на наступне.

Долучена представником третьої особи доповідна записка заступника начальника відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту не є належним доказом і не може братися до уваги судом, оскільки до неї не долучено документа, який передував складенню цієї записки, а саме листа ДПС України від 12.06.2024 № 17177/7/99-00-07-04-02-07.

У спірному наказі відсутні реквізити суб`єкта (платника податків), який перевіряється, що додатково вказує на відсутність фактичних підстав для проведення перевірки.

Всі первинні документи були надані під час перевірки, в тому числі надіслані поштою на адресу ГУ ДПС у Хмельницькій області, долучені до заперечень до акта перевірки, а саме: договір комісії від 01.05.2024 №СЮ-01-05-24-БС, акт приймання-передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії, договір комісії від 02.07.2024 №СЮ-02- 0724ГО-003, акт приймання-передачі товарів від 09.07.2024, акт приймання-передачі товарів від 15.07.2024, форма обліку товарних запасів, а також інші документи.

Всі реалізовані товари, вказані інспекторами в акті перевірки, на загальну суму 104948,33 грн відображені в наданих платником податків документах.

Більше того, ті самі первинні документи (договір комісії від 01.05.2024 №СЮ-01-05-24-БС, акт приймання-передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії, договір комісії від 02.07.2024 №СЮ-02-0724ГО-003, акт приймання-передачі товарів від 09.07.2024, акт приймання-передачі товарів від 15.07.2024) долучені третьої особою до пояснень, що свідчить про їх отримання податковим органом.

З врахуванням додаткових пояснень позивач просить позов задовольнити (а.с.174-176).

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Суд встановив, що ГУ ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу від 08.07.2024 №2851-п та направлень на перевірку від 08.07.2024 №4483, №4484, №4485 (а.с.64-65) в період з 09.07.2024 по 18.07.2024 проведено фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт від 18.07.2024 №005171 (а.с.14-16, 91зворот-94).

Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, а саме: порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення реалізації товарів (мобільні телефони та аксесуари) на суму 104948,33 грн, які не обліковані у встановленому порядку.

Позивач подав заперечення на акт перевірки (а.с.17-20), до яких долучив додаткові документи. За результатами розгляду заперечень ГУ ДПС у Хмельницькій області скерувало позивачу лист від 22.08.2024, в якому повідомило, що висновки, викладені у акті фактичної перевірки, є правомірними та відповідають нормам чинного законодавства (а.с.21).

28.08.2024 ГУ ДПС у Волинській області винесло податкове повідомлення-рішення № (а.с.22), яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 104948,33 грн.

Позивач оскаржував спірне ППР в адміністративному порядку до ДПС України, яка рішенням про результати розгляду скарги від 08.11.2024 залишила без змін ППР від 28.08.2024 №, а скаргу ФОП ОСОБА_1 без задоволення (а.с.26-28).

Надаючи правову оцінку спірному податковому повідомленню-рішенню, суд враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

За приписами підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Отже, єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контрою, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

У постанові 26.03.2024 у справі №420/9909/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду сформулював наступний правовий висновок, щодо застосування вказаної норми ПК України.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Водночас аналіз абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України не дає підстав для висновку, що в наказі про проведення перевірки в обов`язковому порядку має бути зазначено конкретну норму податкового або іншого законодавства, контроль за якими покладено на контролюючи органи, яка порушується платником.

Аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Отже, ПК України закріплює таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі №816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Застосування таких висновків Великої Палати Верховного Суду знайшло своє відображення у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 29.11.2021 у справі №280/1367/20; від 01.12.2021 у справі №400/1646/20; від 06.07.2022 у справі №815/5551/14, від 24.04.2023 у справі №560/2210/19, від 22.02.2022 у справі №420/12859/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі №140/1846/21, від 28.10.2022 у справі №600/1741/21-а, від 28.12.2022 у справі №160/14248/21, від 28.12.2022 у справі №420/22374/21, від 23.02.2023 у справі №160/20112/21, від 23.02.2023 у справі №600/1402/22-а, тощо.

Якщо систематизувати цю судову практику щодо виявлених під час розгляду справи порушень норм податкового законодавства, допущених контролюючим органом під час призначення і проведення перевірки і обрання їх наслідків, вона полягає в тому, що кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування рішень, прийнятих за наслідками перевірки. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними, за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.

З огляду на викладене, Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Отже, у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Відтак, якщо правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Вирішуючи питання дотримання відповідачем процедури проведення фактичної перевірки в аспекті достатності відображення в наказі підстав для її проведення, суд у даному випадку виходить з того, що в наказі від 08.07.2024 №2851-п про проведення фактичної перевірки контролюючий орган навів наступне формулювання: керуючись п.п.20.1.10 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75 та на підставі п.п.80.2.2, 80.2.7 п.80.2 ст.80 ПК України, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин, вирішено провести фактичну перевірку магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.07.2024, тривалістю 10 діб (а.с.64).

Водночас суд враховує, що інформацією, у зв`язку з якою прийнято наказ від 08.07.2024 №2851-п, стала підготовлена доповідна записка начальника відділу фактичних перевірок ГУ ДРС у Хмельницькій області від 08.07.2024 №1767/22-01-07-05-11 (а.с.95), у якій зазначено, що на виконання листа ДПС України від 12.06.2024 №17177/7/99-00-07-04-02-07 та за результатами аналізу інформаційних систем ДПС України, в тому числі фіскальних чеків із системи обліку даних РРО, встановлено факти можливих порушень Закону №265/95-ВР магазинами «Ябко» за такими адресами: Хмельницька обл., м.Нетішин, просп.Незалежності, 5/2.

Тобто, зі змісту наказу вбачається як правова підстава для призначення перевірки (посилання на підпункт 80.2.2 ПК України), так і фактична. Обсяг зазначеної у наказі інформації у повному обсязі відповідає вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.

Отже, доводи позивача щодо відсутності підстав для проведення фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Щодо правопорушення стосовно не забезпечення позивачем порядку обліку товарів за місцем реалізації в магазині «Ябко» на загальну суму 104948,33 грн, суд зазначає наступне.

Пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння.

Згідно з абзацом 60 статті 2 Закону №265/95 термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту» для цілей цього Закону вживається у значенні, наведеному в Законі України «Про захист прав споживачів». Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 №231. Смартфони та мобільні телефони відносяться до даного переліку.

Згідно з статтею 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 (далі Порядок №496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП визначає).

Згідно з пунктом 2 розділу І Порядку №496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях:

документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи;

первинні документи опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Опис залишку товарів на початок обліку складається в довільній формі та має містити інформацію про: найменування товарів, наявних у такої ФОП на дату набуття ним обов`язку щодо ведення обліку товарних запасів, кількості таких товарів (із зазначенням одиниці виміру) та їх вартості, самостійно визначеної ФОП.

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Форма обліку має містити зазначені в довільному порядку дані ФОП: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки ФОП або серія та номер паспорта/номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті, податкова адреса, назва та адреса місця продажу (господарського об`єкта) або місця зберігання, в межах якого ведеться облік. Для паперової форми обліку зазначені дані мають міститися на титульному аркуші.

Отже документами, що є підставою для внесення записів до Форми обліку, є накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи тощо.

В свою чергу законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для обліку товарних запасів.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХIV (далі Закон №996-ХIV).

Відповідно до статті 9 Закону №996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Так, під час фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » було встановлено порушення позивачем встановленого порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації на загальну суму 104948,33 грн, здійснення продажу товарів на вказану суму, які не обліковані в установленому порядку.

При цьому слід зауважити, що такий висновок посадових осіб ГУ ДПС у Хмельницькій області ґрунтується на тому, що за даними СОД РРО ДПС України встановлено реалізацію через ПРРО, зареєстрований за фіскальним номером , товарів, які відсутні в наданому до перевірки акті-приймання передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024 на загальну суму 104948,33 грн, а саме:

- 10.07.2024 о 15:09 год. згідно фіскального чека №Z2G-By-avcOb від 10.07.2024 реалізовано «мобільний телефон iPhone НОМЕР_5 Pro Max 256 natural Titanium new» на суму 50050,53 грн;

- 09.07.2024 о 18:28 год. згідно фіскального чека №qOEZosHAji4 від 09.07.2024 реалізовано «годинник Apple Watch Series 9GPS 45mmMidnight Aluminum Case w/Midnight Sport Band-S/V (VR993)» на суму 16399,00 грн;

- 18.07.2024 о 11:49 год. згідно фіскального чека №OCOqtzpc-9u від 18.07.2024 реалізовано «мобільний телефон НОМЕР_2 Green new» на суму 38498,80 грн.

Однак, суд з вказаним висновком податкового органу не погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

При цьому пунктом 85.6 статті 86 ПУ України визначено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отже, контролюючий орган вправі вимагати у платника податків в ході перевірки надати первинні документи та в разі їх ненадання (відмови у наданні) контролюючий орган складає відповідний акт у довільній формі.

Суд встановив, що в ході фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 не було вручено вимогу про надання документів до перевірки.

Разом з тим, матеріалами фактичної перевірки підтверджується та обставина, що в ході її проведення позивач самостійно надав наступні документи: договір про співпрацю від 17.05.2024 з ФОП ОСОБА_3 , договір про співпрацю від 17.05.2024 з ФОП ОСОБА_4 , договір про співпрацю від 17.05.2024 з ФОП ОСОБА_5 , договір про співпрацю від 02.06.2024 з ФОП ОСОБА_6 , договір комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024, акт приймання-передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024, форму ведення обліку товарних запасів за червень-липень 2024 року по господарській одиниці, що за адресою: АДРЕСА_1 , договір суборенди нежитлового приміщення №03/24 від 12.04.2024 (а.с.73-86, 134, 157).

Так, відповідно до договору комісії від 01.05.2024 №СЮ-01-05-24-БС, укладеного між ФОП ОСОБА_2 (комітент) та ФОП ОСОБА_1 (комісіонер), його предметом є зобов`язання комісіонера за дорученням комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок комітента договори щодо продажу товарів, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору комісії передбачено, що конкретні умови щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, наведено у актах приймання-передачі товарів.

Згідно з пунктом 4.1. договору комісії передання товарів комітентом комісіонеру для продажу відповідно до умов цього договору здійснюється за актом приймання-передачі товарів на таких умовах: місце передання АДРЕСА_1 ; порядок транспортування продукції, що передається комісіонерові для продажу відповідно до умов цього договору, до місця передання визначається комітентом.

Актом приймання-передачі товарів від 01.07.2024 до договору комісії №СЮ-01-05-24-БС від 01.05.2024 позивачу передано 911 одиниць товару на загальну суму 1542386,00 грн.

У Формі ведення обліку товарних запасів позивачем відображено надходження товару від ФОП ОСОБА_2 на підставі вказаного акту на суму 1542386,00 грн.

Суд встановив, що у акті приймання-передачі товарів від 01.07.2024 відсутні товари, реалізація яких за даними СОД РРО ДПС України відбулась 09.07.2024, 10.07.2024 та 18.07.2024, а саме: годинник Apple Watch Series 9GPS 45mmMidnight Aluminum Case w/Midnight Sport Band-S/V (VR993) вартістю 16399,00 грн, мобільний телефон iPhone НОМЕР_1 natural Titanium new вартістю 50050,53 грн та мобільний телефон НОМЕР_6 256 Green new вартістю 38498,80 грн відповідно.

Зазначена обставина слугувала підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Однак, суд враховує, що за правилами, визначеними у пункті 86.1 статті 86 ПК України, у разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із запереченнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Матеріали перевірки - це:

акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною;

заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду);

пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу.

Згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Підпунктом 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України визначено, що акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 86.7.4 пункту 86.7 статті 86 ПК України під час розгляду матеріалів перевірки комісія з питань розгляду заперечень:

встановлює, чи вчинив платник податку, щодо якого було складено акт перевірки, порушення податкового, валютного та/або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи;

розглядає обставини вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до цього пункту письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);

досліджує питання наявності або відсутності обставин, що виключають вину у вчиненні правопорушення (крім правопорушень, відповідальність за які настає незалежно від наявності вини), пом`якшують або звільняють від відповідальності;

досліджує питання щодо необхідності проведення перевірки у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу;

визначає розмір грошових зобов`язань та/або суму зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або суму зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, а також необхідність надсилання (вручення) платнику податків відповідного податкового повідомлення-рішення у випадках, передбачених цим Кодексом.

При розгляді матеріалів перевірки контролюючим органом досліджуються всі наявні фактичні дані, що стосуються предмета розгляду, у тому числі документи, надані платником податків або витребувані у нього, письмові та усні пояснення платника податку, інші фактичні дані, що наявні або доступні контролюючому органу.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Як слідує з матеріалів справи, позивач не погодився із висновками акта фактичної перевірки та подав на нього свої заперечення (а.с.17-20), до яких долучив додаткові документи, а саме: договір комісії від 02.07.2024 №СЮ-02-0724ГО-003, акти приймання-передачі товарів до вказаного договору від 09.07.2024 та від 15.07.2024, форму обліку товарних запасів (актуальна) (а.с.38-41).

Відповідно до договору комісії від 02.07.2024 №СЮ-02-0724ГО-003, укладеного між ФОП ОСОБА_7 (комітент) та ФОП ОСОБА_1 (комісіонер), його предметом є зобов`язання комісіонера за дорученням комітента, від свого імені за плату (винагороду) укладати за рахунок комітента договори щодо продажу товарів, передбачених договором (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору комісії передбачено, що конкретні умови щодо ціни, кількості, якості та асортименту продукції, наведено у актах приймання-передачі товарів.

Згідно з пунктом 4.1. договору комісії передання товарів комітентом комісіонеру для продажу відповідно до умов цього договору здійснюється за актом приймання-передачі товарів на таких умовах: місце передання АДРЕСА_1 ; порядок транспортування продукції, що передається комісіонерові для продажу відповідно до умов цього договору, до місця передання визначається комітентом (а.с.39-40).

Актами приймання-передачі товарів від 09.07.2024 та від 15.07.2024 до договору комісії №СЮ-02-0724ГО-003 від 02.07.2024 позивачу передано 28 одиниць товару на загальну суму 140525,34 грн та 2 одиниці товару на загальну суму 64898,00 грн відповідно, в тому числі і описані в акті перевірки товари, а саме: годинник Apple Watch Series 9GPS 45mmMidnight Aluminum Case w/Midnight Sport Band-S/V (VR993), мобільний телефон iPhone НОМЕР_1 natural Titanium new та мобільний телефон НОМЕР_2 Green new (а.с.40зворот-41).

У формі ведення обліку товарних запасів позивачем відображено надходження товару від ФОП ОСОБА_7 на підставі актів приймання-передачі товарів від 09.07.2024 та від 15.07.2024 (а.с.38).

Отже, встановлені судом обставини справи свідчать, що до заперечень на акт перевірки позивач долучив документи, які підтверджують належне ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації та реалізацію тих товарів, які відображені в такому обліку.

ГУ ДПС у Хмельницькій області безпідставно не взяло до уваги додатково подані разом із запереченнями додаткові документи та дійшло необґрунтованого висновку при розгляді заперечень, що висновки акта фактичної перевірки є правомірними.

Суд наголошує, що заперечення із додатково доданими документами та поясненнями в сукупності з актом перевірки становлять матеріали перевірки, які повинні підтверджувати встановлені в ході її проведення обставини.

Натомість, в даному випадку матеріали перевірки спростовують встановлений в ході її проведення факт порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не були подані первинні документи на три вищеописані товарні позиції, зазначаючи, що такий обов`язок платник повинен виконати на початок перевірки.

Суд акцентує увагу, що норми пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР визначають обов`язок суб`єкта господарювання надати під час перевірки документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

У пункті 10 Порядку №496 зазначено, що форма обліку, первинні документи на товари мають зберігатись у місці продажу (господарському об`єкті) до моменту вибуття останньої одиниці товару, відображеної в таких первинних документах.

Отже, платник податку не зобов`язаний зберігати безпосередньо у місці продажу облікові документи на товари, які вибули з місця продажу (реалізовані, списані тощо).

За змістом статті 20 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Проте кожна із зазначених умов кореспондується з обов`язком платника податків надавати під час перевірки облікові та первинні документи на товари, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 06.12.2024 у справі №440/2331/24.

Таким чином, контролюючий орган повинен встановити, які ж товари на початок перевірки знаходяться у місці продажу, та в разі відсутності на такі товари первинних документів скласти опис цих товарів та визначити їх вартість.

Проте, під час перевірки посадові особи ГУ ДПС у Хмельницькій області не складали відповідний опис товарів, які знаходяться в продажі в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без підтверджуючих документів, констатувавши порушення позивачем порядку ведення обліку товарних запасів щодо тих товарів, які прибули в магазин відповідно до актів прийому-передачі товарів від 09.07.2024 та 15.07.2024 і вибули з місця продажу 09.07.2024, 10.07.2024 та 18.07.2024, тобто в період проведення перевірки (09.07.2024-18.07.2024), та які не були наявні на початок перевірки.

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд констатує, що відповідач та третя особа під час судового розгляду не надали достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження встановлених в ході проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 порушень пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

З врахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування спірного податкового повідомлення-рішення від 28.08.2024 №.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачену суму судового збору в розмірі 968,96 грн (а.с.9).

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 28.08.2024 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім грн 96 коп.).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679);

Третя особа: Головне управління ДПС у Хмельницькій області (29000, Хмельницька область, місто Хмельницький, вулиця Пилипчука, будинок 17, код ЄДРПОУ ВП 44070171).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій