Справа № 520/20048/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 р. Справа № 520/20048/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 04.11.24 по справі № 520/20048/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021"

до Головного управління ДПС у Харківській області , Державної податкової служби України

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аліта 2021» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Аліта 2021») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - перший відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС у Харківській області), Державної податкової служби України (далі по тексту - другий відповідач, ДПС України), у якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №10552345/44020686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 12.05.2023; №10552344/44020686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 12.05.2023; №10552343/44020686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 12.05.2023; №10552342/440206686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 12.05.2023; №10595356/440206686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №16 від 28.08.2023; №10595355/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 28.08.2023; №10595361/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 28.08.2023; №10595358/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 28.08.2023; №10595360/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №25 від 28.08.2023; №10595359/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 28.08.2023; №10595357/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №28 від 28.08.2023; №10595365/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 28.08.2023; №10595363/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №31 від 28.08.2023; №10595364/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №32 від 28.08.2023; №10595362/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №29 від 28.08.2023; №10595354/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №26 від 28.08.2023;

- зобов`язати Державну податкову службу зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №5 від 12.05.2023 року на суму 21 900,00 грн., в т.ч. ПДВ 3 650,00 грн.; №6 від 12.05.2023 року на суму 6 552,00 грн., в т.ч. ПДВ 1092,00 грн.; №8 від 12.05.2023 року на суму 9000,00 грн., в т.ч. ПДВ 1500,00 грн.; №9 від 12.05.2023 року на суму 15816,00 грн., в т.ч. ПДВ 2636,00 грн.; № 16 від 28.08.2023 року на суму 8400,00 грн., в т.ч. ПДВ 1400,00 грн.; №18 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №20 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №21 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №25 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №26 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №27 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №28 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №29 від 28.08.2023 року на суму 39 003,98 грн., в т.ч. ПДВ 6 500,66 грн.; №30 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №31 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн.; №32 від 28.08.2023 року на суму 41 187,98 грн., в т.ч. ПДВ 6864,66 грн;

- стягнути з Головного управління ДПС в Харківській області та Державної податкової служби на користь ТОВ «Аліта 2021» сплачений судовий збір в розмірі 48448 (сорок вісім тисяч чотириста сорок вісім) гривень;

- стягнути з Головного управління ДПС в Харківській області та Державної податкової служби на користь ТОВ «Аліта 2021» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про протиправність та невмотивованість оскаржуваних рішень ГУ ДПС у Харківській області про відмову в реєстрації податкових накладних № 5 від 12.05.2023, № 6 від 12.05.2023, № 8 від 12.05.2023, № 9 від 12.05.2023, № 16 від 28.08.2023, № 18 від 28.08.2023, № 20 від 28.08.2023, № 21 від 28.08.2023, № 25 від 28.08.2023, № 27 від 28.08.2023, № 28 від 28.08.2023, № 30 від 28.08.2023, № 31 від 28.08.2023, № 32 від 28.08.2023, № 29 від 28.08.2023, № 26 від 28.08.2023, складених на виконання умов договору поставки № 66370 від 19.05.2021 за фактом відвантаження товару, оскільки платником податку на адресу контролюючого органу було надано всі первинні бухгалтерські документи, що підтверджують вчинення господарської операції та настання обставин, з якими закон пов`язує виникнення податкових зобов`язань та права виписки спірних податкових накладних.

На переконання позивача, не зазначення контролюючим органом у квитанції конкретного переліку документів, які слід надати платнику податку призводить до стану правової невизначеності, що позбавляє особу можливості надати контролюючому органу необхідний у розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 520/20048/24 задоволено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021" (вул. Отакара Яроша, буд. 18, а/с 3350, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61045, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ), Державної податкової служби України (пл. Львівська, буд. 8,м. Київ, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано протиправними та скасовано рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби в Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: №10552345/44020686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 12.05.2023; №10552344/44020686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 12.05.2023; №10552343/44020686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 12.05.2023; №10552342/440206686 від 14.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №9 від 12.05.2023; №10595356/440206686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №16 від 28.08.2023; №10595355/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №18 від 28.08.2023; №10595361/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 28.08.2023; №10595358/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 28.08.2023; №10595360/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №25 від 28.08.2023; №10595359/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 28.08.2023; №10595357/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №28 від 28.08.2023; №10595365/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 28.08.2023; №10595363/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №31 від 28.08.2023; №10595364/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №32 від 28.08.2023; №10595362/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №29 від 28.08.2023; №10595354/44020686 від 21.02.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №26 від 28.08.2023.

Зобов`язано Державну податкову службу (пл. Львівська, буд. 8,м. Київ, м.Київ, 04053, ) зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021" (вул. Отакара Яроша, буд. 18, а/с 3350, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61045, ) №5 від 12.05.2023 року; №6 від 12.05.2023 року; №8 від 12.05.2023; №9 від 12.05.2023; № 16 від 28.08.2023; №18 від 28.08.2023; №20 від 28.08.2023; №21 від 28.08.2023; №25 від 28.08.2023 року; №26 від 28.08.2023 року ; №27 від 28.08.2023; №28 від 28.08.2023; №29 від 28.08.2023; №30 від 28.08.2023 року; №31 від 28.08.2023; №32 від 28.08.2023 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх подання на реєстрацію.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021" (вул. Отакара Яроша, буд. 18, а/с 3350, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61045, ) суму судового збору у розмірі 19379 (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят дев`ять) грн 20 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021" (вул. Отакара Яроша, буд. 18, а/с 3350, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61045, )суму судового збору у розмірі 19379 (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят дев`ять) грн 20 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021" (вул. Отакара Яроша, буд. 18, а/с 3350, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61045, ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІТА 2021" (вул. Отакара Яроша, буд. 18, а/с 3350, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61045, ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн 00 коп.

Перший відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 у справі № 520/20048/24, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на невірне застосування судом першої інстанції приписів пункту 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України та не взяття до уваги положень Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі по тексту - Порядок № 1165), Порядку прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі по тексту - Порядок № 520), внаслідок чого помилково визначено предмет доказування по даній справі, яким є не дослідження господарських операцій, а відповідність наданих платником документів вичерпному переліку, визначеному у Порядку № 1165 та Порядку № 520, чого в даному випадку не відбулось. Відтак, рішення комісії ГУ ДПС в Харківській області про відмову у реєстрації податкової накладної в ЄРПН є таким, що прийнято відповідно до норм чинного законодавства, а позивачем у зв`язку з невиконанням вимоги контролюючого органу не підтверджено належним чином відсутність ризику за спірною податковою накладною (далі ПН).

Позовні вимоги в частині зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки повноваження ДПС України щодо реєстрації податкових накладних є дискреційними, а тому суд не може перебирати на себе такі функції суб`єкта владних повноважень.

Заперечуючи проти стягнутого судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу наполягав на його необґрунтованості, неспівмірністю зі складністю справи та не доведення представником позивача їх фактичного понесення.

Позивач та другий відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА" зареєстроване як юридична особа за кодом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Для ведення господарської діяльності позивач орендує нежитлові приміщення за адресою: м. Харків, вул. Олександра Шпейєра, 131, приміщення загальною площею 80 кв.м., згідно з договором оренди № 3 від 22.07.2021.

В користуванні підприємства є автомобіль HUNDAY TUCSON та загальний причіп, що підтверджується повідомлення за формою 20-ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткування або через які проводиться діяльність .

Між позивачем та ТОВ "ЕПІЦЕНТРП К" укладено договір поставки № 66370 від 19.05.2021.

Відповідно до п. 1 Договору сторони домовились, що Виконавець приймає на себе зобов`язання поставити товар зазначений у договорі покупцю, а замовник (ТОВ «ЕПІЦЕНТР) прийняти та оплатити зазначений товар на умовах визначених цим договором.

На виконання умов договору позивачем поставлено на адресу ТОВ "ЕПІЦЕНТРП К" товари, що підтверджується видатковими накладними: №№26 від 12.05.2023, 28 від 12.05.2023, №30 від 12.05.2023, №31 від 12.05.2023, 76 від 28.08.2023, "92 від 28.08.2023, 91 від 28.08.2023, №80 від 28.08.2023, 85 від 28.08.2023, №77 від 28.08.2023, №87 від 28.08.2023, №78 від 28.08.2023, 89 від 28.08.2023, 81 від 28.08.203, 88 від 28.08.2023, 79 від 28.08.2023.

Доставка товару здійснювалася директором на автомобілі HUNDAY TUCSON.

Реалізована продукція була виготовлена позивачем, у зв`язку з чим здійснено придбання товарів у Приватного підприємства "ДАСК-ЦЕНТР", що підтверджується видатковими накладними №25441 від 28.02.2023, №66485 від 04.05.2023, рахунок на оплату №25723 від 28.02.2023, рахунок на оплату №50512 від 14.04.203, платіжна інструкція 04.05.2023, платіжна інструкція №297 від 28.02.2023.

Також позивач придбав товар у Приватного підприємства "Вітромак", що підтверджується видатковими накладними №ВМ-0000056 від 10.04.2023,№ВМ-0000141 від 16.08.2023, №ВМ-0000128 від 27.07.2023, №ВМ-0000141 від 16.08.2023 ,№ВМ-0000128 від 27.07.2023, рахунками фактурами №ВМ 0000053 від 06.04.2023, №ВМ 0000137 від 14.08.203, №Вм0000126 від 25.07.2023, №ВМ 0000137 від 14.08.2023, №ВМ 0000126 від 25.07.2023 платіжними інструкціями №317 від 06.04.2023, №374 від 26.07.2023, №374 від 26.07.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА" придбало товар для виготовлення реалізованої продукції у Товариства з обмеженою відповідальністю "Кронас-Трейд", що підтверджується видатковими накладними №175у від 10.05.2023, №509у від 19.08.2023, № 298у від 12.08.2023, №511у від 30.01.2023, рахунками - фактури №175у від 28.022023, №40у від 03.05.2023, №528у від 30.01.2023, №297у від 14.08.2023, №126у від 07.08.2023, платіжні інструкції №341 від 09.05.2023, №382 від 18.08.2023, №381 віл 16.08.2023, №380 від 12.08.2023.

Оплата за поставлений товар на адресу ТОВ "ЕПЕЦЕНТР К" підтверджується платіжними дорученнями № 122781 від 25.09.2023, №121679 від 18.09.2023, №48190 від 28.08.2023, № 47230 від 21.08.2023, №96500 від 22.05.2023, № від 26.05.2023, №97673 від 29.05.2023, №153923 від 09.10.2023, №147069 від 23.10.2023, №160973 від 30.10.2023.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АСКАНІЯ-ДЕЛЬТА" складено податкові накладні №5 від 12.05.2023, №6 від 12.05.2023, №8 від 12.05.2023 - №9 від 12.05.2023, № 16 від 28.08.2023, №18 від 28.08.2023,№20 від 28.08.2023, №21 від 28.08.2023, №25 від 28.08.2023, №26 від 28.08.2023, №27 від 28.08.2023, №28 від 28.08.2023, №29 від 28.08.2023, №30 від 28.08.2023, №31 від 28.08.2023, №32 від 28.08.2023.

Відповідно до квитанцій, відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/ послуг 7009, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/ послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операції. Додатково повідомляємо: показник "D"=5.9260%, "P поточ"=1092. Пропонуємо надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З урахуванням повідомлення про необхідність подання додаткових пояснень та/або документів № 10517061/440206686 від 07.02.2024 (щодо ПН №5 від 12.05.2023); №10517063/440206686 від 07.02.2024 (щодо ПН №6 від 12.05.2023); №10517058/440206686 від 07.02.2024 (щодо ПН №9 від 12.05.2023); №10524508/440206686 від 08.02.2024 (щодо ПН №16 від 28.08.2023); №10524681/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №20 від 28.08.2023); №10524520/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №21 від 28.08.2023); №10524951/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №25 від 28.08.2023); №10526049/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №27 від 28.08.2023); №10526182/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №28 від 28.08.2023); №10525910/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №30 від 28.08.2023); №10524518/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №31 від 28.08.2023); №10526454/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №32 від 28.08.2023); №10517065/44020686 від 07.02.2024 (щодо ПН №8 від 12.05.2023); №10524668/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №18 від 28.08.2023); №10524525/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №29 від 28.08.2023); №10524678/44020686 від 08.02.2024 (щодо ПН №26 від 28.08.2023) позивачем направлено до комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області документальне підтвердження реальності здійснення операцій по податкових накладних, реєстрація яких була зупинена.

Рішеннями комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №10552345/44020686 від 14.02.2024 ; №10552344/44020686 від 14.02.2024; №10552343/44020686 від 14.02.2024; №10552342/440206686 від 14.02.2024; №10595356/440206686 від 21.02.2024; №10595355/44020686 від 21.02.2024; №10595361/44020686 від 21.02.2024; №10595358/44020686 від 21.02.2024; №10595360/44020686 від 21.02.2024; №10595359/44020686 від 21.02.2024; №10595357/44020686 від 21.02.2024; №10595365/44020686 від 21.02.2024; №10595363/44020686 від 21.02.2024; №10595364/44020686 від 21.02.2024; №10595362/44020686 від 21.02.2024; №10595354/44020686 від 21.02.2024, відмовлено в реєстрації податкових накладних у зв`язку з ненадання/часткове надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.

За результатами адміністративного оскарження вказане рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку про їх обґрунтованість, оскільки позивачем надсилались до контролюючого органу пояснення з документальним підтвердженням щодо наявності у позивача договірних правовідносин, а також матеріальних та людських ресурсів для виконання умов договорів, у той час, як контролюючим органом ані в квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних, ані в оскаржуваних рішеннях не вказано конкретного переліку документів, що мали бути надані, проте не надані позивачем.

Суд дійшов висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН.

З урахуванням того, що позовні вимоги у справі задоволено, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також те, що їх сума була не співмірною зі складністю предмета спору та обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України (далі за текстом ПК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 187.1 статті 187 ПК України визначено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Абзацами першим, другим пункту 201.10 статті 201 ПК України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Функціонування Єдиного реєстру податкових накладних відбувається в автоматизованому режимі за правилами, визначеними Порядком ведення єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (далі за текстом - Порядок № 1246).

Зокрема, пункт 12 Порядку № 1246 передбачає, що саме в автоматизованому режимі здійснюється перевірка одержаної від платника податків податкової накладної на предмет наявності підстав для зупинення реєстрації.

Згідно з пунктом 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що обставини зупинення реєстрації податкових накладних обов`язково підлягають дослідженню, оскільки є юридично значимими та такими, що тягнуть за собою прийняття в подальшому рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову в реєстрації на підставі витребуваних документів у платника податку за результатами зупинення реєстрації.

Механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування (далі за текстом ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі за текстом ЄРПН, Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі, права та обов`язки їх членів затверджено Порядком № 1165, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку № 1165, автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з приписами пункту 7 Порядку № 1165 у разі встановлення за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування відповідності відображених в них операцій хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет (пункт 8 Порядку № 1165).

Відповідно до пункту 10 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 11 Порядку № 1165 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем, за результатами розгляду надісланих податкових накладних, отримано ідентичні за змістом квитанції, в яких зазначено, що обсяг постачання товару/послуги 7009, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковостій здійснення операцій (додаток 3 Порядку).

Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Додатково повідомлені показники щодо ПН № 6 від 12.05.2023 «D»=5.9260%, «Р»=1092;

щодо ПН № 5 від 12.05.2023 «D»=5.9260 %, «Р»=1092;

щодо ПН № 8 від 12.05.2023 «D»=5.9260 %, «Р»=2588;

щодо ПН № 32 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=20951.99;

щодо ПН № 30 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=22271.99;

щодо ПН № 31 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=22271.99;

щодо ПН № 29 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=18587.99;

щодо ПН № 28 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=19679.99;

щодо ПН № 27 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=22271.99;

щодо ПН № 20 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=20951.99;

щодо ПН № 21 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=20951.99;

щодо ПН № 18 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=20951.99;

щодо ПН № 16 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=22271.99;

щодо ПН № 9 від 12.05.2023 «D»=5.9260 %, «Р»=2588;

щодо ПН № 26 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=19679.99;

щодо ПН № 25 від 28.08.2023 «D»=4.9410 %, «Р»=19679.99.

Таким чином, підставою для зупинення реєстрації спірних податкових накладних було їх відповідність п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Критерії ризиковості здійснення операцій визначені у Додатку № 3 до Порядку № 1165.

Відповідно до пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій обсяг постачання товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовним кодом такого товару, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 р. в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 1 січня 2017 р. у Реєстрі за відсутності такого товару/послуги згідно з кодом УКТЗЕД/Державного класифікатора продукції та послуг/умовного коду товару у врахованій таблиці даних платника податку.

Аналіз пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій свідчить про те, що для того, аби встановити наявність у господарської операції такої ознаки мають існувати визначені цим пунктом передумови, а також для підтвердження відповідності господарської операції вказаному критерію слід навести обґрунтований розрахунок за цим критерієм, якому відповідає платник податку (підпункт 2 пункту 11 Порядку № 1165).

При цьому, зупинення реєстрації ПН/РК за пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій відбувається у разі одночасного дотримання трьох умов: відсутність товару в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товару, що на постійній основі постачається; обсяг постачання дорівнює або перевищує товарні залишки; переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Таким чином, у разі зупинення реєстрації податкової накладної на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має витребувати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітити платнику податків у своїх поясненнях.

Аналогічний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23.02.2023 у справі № 420/9924/20.

Так, з досліджених колегією суддів копій квитанцій встановлено, що перший відповідач, наводячи числові показники: «D», «Р», не надає при цьому розрахунку за критерієм підпункту 2 пункту 11 Порядку № 1165, а також не вказує чіткого переліку документів, які слід подати до контролюючого органу, для прийняття позитивного рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН, що в свою чергу дозволяє дійти висновку про невмотивованість та безпідставність зупинення їх реєстрації.

До того ж, позивачем щодо відповідності п. 1 критеріїв ризиковості здійснення операцій надаватись пояснення, в яких зазначалось, що товар та матеріали для виготовлення поставленого ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» товару були придбані у ТОВ «КРОНАС-ТРЕЙД» та на підтвердження вказаних обставин було долучено пакет первинних документів.

Відповідно до пункту 5 Порядку № 520 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

При цьому, як підтверджується змістом пункту 5 Порядку № 520 передбачений цим пунктом перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, не є вичерпним. В залежності від виду господарської операції, за наслідками якої подається податкова декларація для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, а також відповідних договірних зобов`язань між суб`єктами господарювання, обсяг документів може бути відмінним.

Крім того, можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної до реєстрації в ЄРПН прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за вичерпним переліком відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі № 360/2460/20.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 520 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування;

або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.

Згідно з пунктом 10 Порядку № 520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі у разі:

ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що рішення комісії державної податкової служби повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної.

За результатами аналізу наведених норм Верховний Суд у постанові від 18 листопада 2021 року у справі № 380/3498/20 зазначив, що чинними нормативно-правовими актами наведено вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів зауважує, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Така правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом у своїх рішеннях, зокрема, у постановах від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 21 травня 2019 року у справі № 0940/1240/18, від 20 серпня 2019 року у справі № 2540/3009/18.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість і вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акту індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/1817/18, від 02 квітня 2019 року у справі № 822/1878/18.

Натомість, у квитанціях про зупинення реєстрації спірних податкових накладних не відображено сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, які б вказували на ризиковість платника податку, та не наведено вичерпного переліку документів, який необхідно надати, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість таких рішень, оскільки позивач не міг передбачити відсутність яких саме документів може слугувати підставою для відмови в реєстрації податкових накладних.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до податкового органу було надано повідомлення про надання пояснень та копії документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено з додатками, зокрема, договір поставки № 66370 від 19.05.2021, видаткову накладну № ВМ-0000056 від 10.04.2023, видаткову накладну № 175у від 10.05.2023, договір оренди № 3 від 22.07.2021, видаткову накладну № 31 від 12.05.2023, видаткову накладну № 30 від 12.05.2023, видаткову накладну № 66485 від 04.05.2023, видаткову накладну № 28 від 12.05.2023, видаткову накладну № 26 від 12.05.2023, видаткову накладну № 25441 від 28.02.2023, видаткову накладну № 298у від 12.08.2023, видаткову накладну № ВМ-0000141 від 16.08.2023, видаткову накладну № 509у від 19.08.2023, видаткову накладну № 76 від 28.08.2023, видаткову накладну № ВМ-0000128 від 27.07.2023, видаткову накладну № 511у від 30.01.2023, видаткову накладну № 88 від 28.08.2023, видаткову накладну № ВМ-0000128 від 27.07.2023 та інші.

Дослідивши вказані документи, колегією суддів встановлено, що за фактом здійснення поставки товару, що підтверджується видатковою накладною № 26 від 12.05.2023 на загальну суму 21900 грн, у тому числі ПДВ 3650 грн, позивач, вважаючи, що у нього виникло податкове зобов`язання відповідно до частини 1 статті 187 ПК України (за правилом першої події), керуючись пунктом 201.1 статті 201 ПК України, сформував на адресу контрагента ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» податкову накладну від 12.05.2023 № 5 на загальну суму 21900 грн, у тому числі ПДВ 3650 грн та подав її на реєстрацію.

Також, 12.05.2023 здійснивши поставку наступної партії товару на загальну суму 6552 грн, у тому числі ПДВ - 1092 грн, що підтверджується видатковою накладною № 28 від 12.05.2023 позивач також вважав, що у нього виникло податкове зобов`язання, а тому сформував на адресу контрагента ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» податкову накладну від 12.05.2023 № 6 на загальну суму 6552 грн, у тому числі ПДВ - 1092 грн та подав її на реєстрацію.

За результатами здійснення поставки третьої партії товару на загальну суму 9000 грн, у тому числі ПДВ 1500 грн, що підтверджується видатковою накладною № 30 від 12.05.2023, позивачем сформовано та подано на реєстрацію податкову накладну № 8 від 12.05.2023 на загальну суму 9000 грн, у тому числі ПДВ 1500 грн.

Крім того, поставивши наступну партію товару загальною вартістю 15816 грн, у тому числі ПДВ - 2636 грн, що підтверджується видатковою накладною № 31 від 12.05.2023, позивачем сформовано та подано на реєстрацію податкову накладну № 9 від 12.05.2023.

28.08.2023 позивачем здійснювалась поставка наступних партій товару, що підтверджується видатковими накладними № 76 від 28.08.2023 на загальну суму 8400 грн, у тому числі ПДВ 1400 грн, № 92 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ - 6864,66 грн, № 91 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 80 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 85 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 26 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 87 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 78 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 89 від 28.08.2023 на загальну суму 39003,98 грн, у тому числі ПДВ 6500,66 грн, № 81 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 88 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, № 79 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн, за результатами відвантаження якого було складено та подано на реєстрацію податкові накладні :

№ 20 від 28.08.2023 на загальну суму 8400 грн, у тому числі ПДВ 1400 грн,

№ 21 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ - 6864,66 грн,

№ 25 від 28.03.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ - 6864,66 грн,

№ 27 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ - 6864,66 грн,

№ 28 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ - 6864,66 грн,

№ 29 від 08.08.2023 на загальну суму 39003,98 грн, у тому числі ПДВ 6500,66 грн,

№ 30 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн,

№ 31 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн,

№ 32 від 28.08.2023 на загальну суму 41187,98 грн, у тому числі ПДВ 6864,66 грн.

Колегія суддів зазначає, що вказані документи та пояснення стосовно здійсненої господарської операції позивачем були надані до Комісії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечуються першим відповідачем, однак залишені поза увагою.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що положеннями пункту 9 Порядку № 520 (в редакції, що була чинна на момент прийняття оскаржуваного рішення) контролюючому органу за результатами розгляду пояснень та документів, поданих платником на виконання вимог пункту 5 Порядку № 520, було надано право направити повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування.

Враховуючи, що контролюючий орган вважав недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних документи, які були подані позивачем разом з Повідомленнями, керуючись вимогами пункту 9 Порядку № 520, першим відповідачем надіслано ТОВ «Аліта 2021» ідентичні за змістом повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН для підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, зокрема, первинних документів щодо придбання товарів, зберігання продукції, транспортування, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

У додатковій інформації зазначено про необхідність надати первинні документи щодо придбання/походження товару, зберігання, транспортування, банківські виписки.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем до контролюючого органу було надано пояснення до повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних.

Проте, незважаючи на подані документи, Комісією прийнято ідентичні за змістом рішення про відмову в реєстрації ПН в ЄРПН з мотивів ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податкових накладних, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.

Колегія суддів зауважує, що посилання контролюючого органу на ненадання позивачем первинних документів щодо транспортування товару є безпідставним, оскільки позивачем було проінформовано, що транспортування товару здійснювалось власним транспортом, відомості про наявність якого відображена у формі 20-ОПП, що була надана контролюючому органу.

Необґрунтованими є і доводи про ненадання документів щодо придбання/походження товару, оскільки платником податку надаватись пояснення, в яких зазначалось, що товар та матеріали для виготовлення поставленого ТОВ «ЕПІЦЕНТР К» товару були придбані у ТОВ «КРОНАС-ТРЕЙД» та на підтвердження вказаних обставин було долучено пакет первинних документів.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивачем до контролюючого органу долучались розрахункові документи, що цілком спростовує доводи контролюючого органу про зворотне.

При цьому, суд апеляційної інстанції при розгляді даної справи враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 7 грудня 2022 року у справі № 500/2237/20, відповідно до якої контролюючий орган, приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. Предметом розгляду в цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом.

Варто зазначити, що відповідно до пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2022 року у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У цій справі Суд також вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Отже, критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2023 у справі № 420/14943/21.

Разом з цим, при прийнятті спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних першим відповідачем не надано правової оцінки фактичним обставинам справи (поданим документам, іншим доказам), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону.

Колегія суддів зазначає, що суб`єкти владних повноважень, ухвалюючи рішення, якими, зокрема, обмежується права платника податків, повинні уникати надмірного формалізму. Обсяг документів, які надаються платниками податку на додану вартість з метою усунення сумнівів у контролюючих органів щодо легальності відповідної операції за наслідками якої складено податкову накладну, яку подано для реєстрації якої в ЄРПН, хоч і є визначеним у Порядку № 520, проте завжди є унікальним та залежить від організації господарських взаємовідносин між суб`єктами господарювання, змісту договірних відносин між такими, а також особливостями законодавчого врегулювання діяльності тієї чи іншої сфери бізнесу. Саме за результатами детального дослідження змісту документів (в тому числі договору), наданих на підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній, можливим є формування висновків щодо можливості чи неможливості реєстрації є ЄРПН податкової накладної, реєстрація якої була зупинена згідно із відповідною квитанцією.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 липня 2023 року у справі № 420/7850/22.

Колегія суддів враховує, що відповідно до сталої практики Верховного Суду в аналогічних спорах, при розгляді таких спорів судами, крім іншого, має бути встановлено настання обставин, якими обумовлено обов`язок платника податків скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН.

У постанові від 21 лютого 2023 року по справі № 2240/3271/18 Верховний Суд зауважив на тому, що предметом доказування при вирішенні вимог про зобов`язання податкового органу зареєструвати податкову накладну (у разі скасування рішення Комісії про відмову в реєстрації податкової накладної) мають бути встановленими обставини достатності документів для її реєстрації.

Такий же підхід продемонстровано Верховним Судом і у постанові від 27 квітня 2023 року по справі № 460/8040/20, у якій Суд висловився про те, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинні бути вказані об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

В свою чергу, з настанням першої події, із визначених пунктом 187.1 статті 187 ПК України, зокрема, поставкою товару, що підтверджується відповідними видатковими накладними, і було пов`язано складання спірних податкових накладних та подання їх на реєстрацію.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини цієї справи колегія суддів дійшла висновку, що подані позивачем документи для реєстрації спірних податкових накладних підтверджують зазначені у них дані та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію в ЄРПН.

Суд вважає за доцільне наголосити, що прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови прийняття обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Про дотримання податковим органом вимог обґрунтованості під час прийняття відповідного акту індивідуальної дії свідчитиме належна мотивація його висновку, зокрема зі встановленням обставин, що мають значення для реєстрації ПН/РК, а також за умови посилання на докази, якими такі обставини можуть бути підтверджені, із зазначенням причин їх прийняття чи відхилення.

І навпаки, ненаведення мотивів прийнятих рішень суб`єктивізує акт державного органу та не дає змогу суду встановити дійсні підстави та причини, за яких цей орган прийшов саме до таких висновків, надати їм правову оцінку та встановити законність, обґрунтованість, пропорційність прийнятого рішення.

Суд також звертає увагу на те, що у випадку неконкретизації переліку документів у квитанції про зупинення реєстрації ПН платник податків перебуває у стані правової невизначеності, що позбавляє його можливості надати контролюючому органу необхідний в розумінні суб`єкта владних повноважень пакет документів, а для контролюючого органу, відповідно, створюються передумови для можливого прояву негативної дискреції прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН.

Зупинення реєстрації податкових накладних не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також прийняття негативного для платника податків рішення без зазначення конкретних мотивів, дає підстави для висновку про необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом скасування рішень про відмову в реєстрації податкових накладних.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18.

Водночас, позивачем своєчасно, за встановленою формою та в повному обсязі, відповідно до приписів пункту 6 Порядку № 1165, пункту 5 Порядку № 520 і підпунктів 201.16.1, 201.16.2. пункту 201.16. статті 201 ПК України подано до ГУ ДПС у Харківській області інформацію та документи, які підтверджують здійснення господарської операції та є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію спірних податкових накладних.

Колегія суддів зауважує, що в силу частини 2 статті 2 КАС України будь-які рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, містити конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

ГУ ДПС у Харківській області під час судового розгляду справи не доведено наявності достатніх підстав для зупинення та відмови в реєстрації спірних ПН в ЄРПН.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази колегія суддів вважає, що ГУ ДПС у Харківській області при прийнятті спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних діяло необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, не на підставі та не у спосіб, що передбачені ПК України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання їх протиправними та скасування, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.

Як установлено пунктами 19, 20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому, вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Колегія суддів наголошує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обираючи спосіб захисту порушеного права слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менш, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правого захисту в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Згідно з положеннями рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11 березня 1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що переглядається, умови, за наявності яких контролюючий орган зобов`язаний був зареєструвати спірні податкові накладні були виконані позивачем, а тому у другого відповідача був лише один вид правомірної поведінки зареєструвати такі накладні. За законом у контролюючого органу не було вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Зважаючи на те, що обставини, які слугували підставами для відмови в реєстрації спірних податкових накладних, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "Аліта 2021" № 5 від 12.05.2023, № 6 від 12.05.2023, № 8 від 12.05.2023, № 9 від 12.05.2023, № 16 від 28.08.2023, № 18 від 28.08.2023, № 20 від 28.08.2023, № 21 від 28.08.2023, № 25 від 28.08.2023, № 27 від 28.08.2023, № 28 від 28.08.2023, № 30 від 28.08.2023, № 31 від 28.08.2023, № 32 від 28.08.2023, № 29 від 28.08.2023, № 26 від 28.08.2023 датою їх фактичного подання.

Щодо вимог в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу, заявлених до стягнення з першого відповідача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями частин 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині 5 статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з частиною 6 статті 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 135 КАС України).

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями статті 19 цього Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/WestAllianceLimited проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду було подано зокрема, копії: ордеру про надання правової допомоги, акт наданих послуг № 27/09 від 27.09.2024, квитанція до прибуткового касового ордеру № 10 від 27.09.2024, договір № 01/07 про надання правової допомоги від 01.07.2024.

Дослідивши вказані документи колегією суддів встановлено, що між ТОВ «Аліта 2021» та адвокатом Межовою Ксенією Павлівною укладено договір № 01/07 про надання правової допомоги від 01.07.2024, відповідно до пункту 1.1 адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

В силу пункту 5.1 вказаного Договору, клієнт зобов`язаний оплатити адвокату надану правничу допомогу та понесені фактичні витрати.

Згідно із пунктом 5.2 вказаного Договору, обсяг та зміст наданої правової допомоги, а також розмір гонорару за правову допомогу, надану згідно з пунктом 2.1, встановлюється за взаємною домовленістю сторін та визначається у додаткових угодах до цього договору.

Відповідно до акту наданих послуг № 27/09 від 27.09.2024, адвокатом було виконано наступні послуги:

- надання консультацій з вивченням документів 4 години, вартість 3000 грн;

- аналіз судової практики 4 години, вартість 2000 грн;

- підготовка документів в обґрунтування правової позиції по справі 4 години, вартість 4000 грн;

- підготовка позовної заяви та інших процесуальних документів 4 години, вартість 6000 грн.

Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник позивача надав до суду всі необхідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зі змісту норм частини 4, 5 та 6 статті 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів враховує, що вмотивованих доводів щодо неспівмірності стягнутого судом першої інстанції розміру витрат на правову допомогу (3000 грн) першим відповідачем не наведено.

Апеляційна скарга в частині заперечень щодо стягнутого судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу містить лише загальні твердження, які не дають змогу оцінити в чому саме полягає неспівмірність визначеного судом першої інстанції розміру витрат на правову допомогу. Також, апелянт не зазначає, яка саме, на його переконання, сума правової допомоги буде співмірною та пропорційною до предмета та складності спору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складено позовну заяву.

Під час перегляду даної справи суд апеляційної інстанції також враховує обсяг опрацьованих адвокатом первинних документів та результат розгляду даної справи (задоволення позову у повному обсязі).

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступень складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позову, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення визначеного судом першої інстанції розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає до стягнення (3000,00 грн).

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.11.2024 по справі № 520/20048/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій Я.М. Макаренко