Справа № 440/7488/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 р.Справа № 440/7488/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на додаткове рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024, (головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба) по справі № 440/7488/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Полтавській області "Про накладення дисциплінарного стягнення на Наконечну Марину" від 23.05.2024 №17-дс.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 позов задоволено.

08.10.2024 ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

До заяви додала договір про надання правничої допомоги № 01-05/06/24 від 05.06.2024, акт виконаних робіт № 1 від 22.06.2024 до Договору, квитанцію від 21.06.2024 про сплату послуг.

Додатковим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 заяву задоволено.

Ухвалено в адміністративній справі №440/7488/24 додаткове рішення, яким стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

ГУ ДПС у Полтавській області (далі - відповідач), не погоджуючись із додатковим рішенням суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з прийняттям нового про відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що заявлена сума судових витрат є завищеною, не співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим на їх виконання, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Просить врахувати, що пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, судової практики по аналогічній категорії справ не є окремою ланкою надання правничої допомоги під час супроводження справи в суді, а є складовою з підготовки позовної заяви, а отже вартість цих послуг має бути включена до вартості послуг зі складання позовної заяви.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що витрати в сумі 15 000,00 грн є співмірними із наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на їх надання.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною 3 ст. 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, ч. 7 ст. 139 КАС України, передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 по справі № 813/2241/18.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат позивач надав суду: договір про надання правової допомоги №01/05- від 01.05.2024, рахунок на оплату №1 від 24.06.2024, акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 24.06.2024, квитанцію №1 від 24.06.2024, ордер, довіреність (а.с. 58-69).

Судом встановлено, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалось Адвокатським бюро «Олени Панченко» на підставі договору № 01-05/06/24 про надання правничої допомоги від 05.06.2024 (т. 2 а.с. 135-136).

Згідно з п. 1.1 Договору клієнт надає, а Адвокатське бюро приймає на себе обов`язки щодо: попереднього опрацювання документів, наданих клієнтом; підготовка позовної заяви до ГУ ДПС у Полтавській області про скасування наказу № 17-дс від 23.05.2024; підготовка до ведення справи в суді першої інстанції; пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ; усних консультацій, роз`яснень, узгоджень позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з клієнтом в суді першої інстанції; складання запитів, заяв, пояснень, заперечень, клопотань в процесі підготовки та ведення справи в суді першої інстанції; представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокатському бюро за надану в межах цього Договору правничу допомогу становить 15 000,00 грн. У разі розгляду справи понад один рік, клієнт проводить доплату гонорару в сумі, визначеній в даному пункті.

Відповідно до п. 3.1 Договору правова допомога вважається наданою після підписання детального опису робіт (наданих послуг) виконаних Адвокатським бюро (адвокатом) на виконання умов даного договору та/або акту приймання-передачі наданої правничої допомоги, який підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності).

Адвокатське бюро надає клієнту Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги, в якому зазначається зміст наданої правової допомоги, час витрачений на надання правової допомоги, розмір компенсації правової допомоги та розмір гонорару, який підлягає сплаті відповідно до умов Договору, додаткові витрати, які були понесені Адвокатським бюро понад узгоджену суму гонорару (якщо такі мали місце) (п. 3.2 Договору).

Адвокатом в межах Договору надано позивачу наступні послуги на суму 15 000,00 грн, на виконання яких витрачено загалом 13 годин:

- попереднє опрацювання документів, наданих клієнтом, підготовка правової позиції по справі 1 година;

- підготовка позовної заяви 9 годин;

- пошук та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, судової практики по аналогічній категорії справ, в тому числі останніх правових позицій ВП ВС 2 години;

- усні консультації, роз`яснення, узгодження позиції по справі, обговорення ходу ведення справи з клієнтом в суді першої інстанції 1 година, що підтверджується актом виконаних робіт № 1 від 22.06.2024 до Договору (т. 2 зв.б. а.с. 136).

Позивачем сплачено Адвокатському бюро кошти в сумі 15 000,00 грн за надану правову допомогу, що підтверджується квитанцією від 21.06.2024 (т. 2 а.с. 137).

Оцінюючи заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу, суд першої інстанції визнав, що такий розмір є співмірним зі складністю справи та обсягом правових послуг, що був необхідним для забезпечення представництва та захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, як наслідок вважав за можливе стягнути на її користь 15 000,00 грн.

Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Крім того, суд першої інстанції належним чином не обгрунтував чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

В свою чергу, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 12.03.2025 у справі № 280/3837/21

Велика Палата Верховного Суду також вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Дослідивши докази, надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу та матеріали справи, колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції сума до стягнення - 15 000,00 грн не відповідає критеріям співмірності, обґрунтованості та доцільності таких витрат з огляду на наступне.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 72 КАС України).

За правилами оцінки доказів, встановлених статтею 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Послуги з «попереднього опрацювання документів, наданих клієнтом, підготовки правової позиції по справі, пошуку та вивчення законодавчих та нормативно-правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, судової практики по аналогічній категорії справ, в тому числі останніх правових позицій ВП ВС» за своїм змістом є складовими єдиного процесу щодо підготовки та складання позовної заяви.

Зміст позовної заяви здебільшого містить виклад обставин справи, посилання на норми права та висновки Верховного Суду, тобто його підготовка не потребувала багато часу.

Колегія суддів зауважує, що предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних та правових актів, а відтак складання позовної заяви, на думку колегії суддів, не може займати такого значного часу (фактично 12 годин з урахуванням послуг з попереднього опрацювання документів та вивчення судової практики), як указує адвокат.

Отже, визначена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн є невиправданою та має бути зменшена.

Колегія суддів враховує, що ст. 134 КАС України покладає обов`язок доведення неспівмірності понесених витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач, на виконання вимог процесуального законодавства, подав до суду першої інстанції заперечення на заяву щодо розподілу судових витрат, отже суд першої інстанції мав можливість зменшити належний до стягнення розмір судових витрат, ураховуючи критерії співмірності, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а розумності їхнього розміру, проте таких дій не вчинив.

Ураховуючи викладене, заперечення відповідача щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторони, надані докази, колегія суддів дійшла висновку, що слід відшкодувати позивачу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області витрати на правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції, у розмірі 5 000,00 грн, оскільки саме такий розмір правової допомоги буде співмірним заявленим позовним вимогам.

Натомість, при ухваленні додаткового рішення судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи та доводи сторін, не вірно надано оцінку доказам, а тому наявні підстави для його зміни.

Відповідно до ч. 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини .

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 по справі № 440/7488/24 змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини в наступній редакції:

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 21.03.2025 року