Справа № 480/6149/24
Суддя: О.В. Соп'яненко
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2025 року Справа № 480/6149/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Соп`яненко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6149/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно сплачених коштів,
В С Т А Н О В И В:
Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою і просить суд:
Ухвалою суду від 23.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання.
Відповідач повідомлявся про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Відтак, вбачається можливим розглянути справу за наявними матеріалами у справі.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову, суд встановив наступне.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 97 від 07.04.2023 солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення. (а.с.14)
Згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.05.2023 №138 солдат ОСОБА_1 з 16.05.2023 на підставі направлення лікаря направлений на лікування до Військового мобільного госпіталю (ВЧ НОМЕР_4 ) (а.с.10)
Відповідно до повідомлення начальника Військового мобільного госпіталю № 582/1337 від 09.12.2023 позивач:
- в період з 15.05.2023 по 16.05.2023 знаходився у передовій хірургічній групі військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_2 ;
- 16.05.2023 направлений до хірургічної групи військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_3 ;
- 18.05.2023 переведений на вищий рівень для надання медичної допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_6 АДРЕСА_2 ). (а.с.11)
- в період з 18.05.2023 по 22.05.2023 проходив стаціонарне лікування в КНП "МКЛ №6" міста Дніпро;
- з 22.05.2023 по 01.06.2023 проходив стаціонарне лікування у ДЗ "СБЛ №1" міста Дніпро, звідки після одужання був виписаний та направлений до військової частини НОМЕР_1 . (а.с.7)
До місця служби і дислокації свого підрозділу солдат ОСОБА_1 після лікування не повернувся, тобто є таким військовослужбовцем, що самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану.
Результати службового розслідування за фактом самовільного залишення частини солдатом ОСОБА_1 були затверджені наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 11.01.2024 за №84. (а.с.16-17)
25.01.2024 до Територіального управління ДБР у м. Краматорськ направлено відповідне повідомлення у порядку ст. 214 КПК України для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_1 під час дії воєнного стану, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України. (а.с.12)
Враховуючи викладене, а також те, що повідомлення начальника Військово-медичного клінічного центру Східного регіону військова частина отримала лише у грудні 2023, має місце безпідставна виплата солдату позивачу грошового забезпечення в сумі 28 526,86 грн. (а.с.15)
Службовим розслідування вини службових осіб військової частини НОМЕР_1 у зазначеній безпідставній переплаті солдату ОСОБА_1 грошових коштів за червень-грудень 2023 року не встановлено.
Причинами переплати солдату ОСОБА_1 грошового забезпечення є особиста недобросовісність останнього та вчинення ним кримінального правопорушення. Вжитими до теперішнього часу заходами щодо з`ясування місцезнаходження зниклого військовослужбовця, а саме спробами встановити з ним телефонний зв`язок, опитування співслужбовців, позитивних результатів не дали, зниклим безвісти він не обліковується.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011).
Відповідно до статті 1 Закону №2011 соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. На підставі ч. 1 статті 9 Закону №2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2, 3 статті 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення та індексація грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до ч. 4 статті 9 Закону України №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що питання повернення зайво виплачених коштів не врегульовані нормами спеціального законодавства. У той же час такі питання врегульовані Цивільним кодексом України.
Згідно з приписами ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За змістом цієї норми матеріального права зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.
Водночас стаття 1215 Цивільного кодексу України встановлює випадки, коли отримане набувачем від іншої особи майно, яке зовні могло б бути розцінене як безпідставно набуте, насправді не є таким.
Відповідно до вказаної норми закону не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц виклав, що під час застосування правил статті 1215 ЦК України як винятку із статті 1212 ЦК України суди зобов`язані встановлювати наявність не двох, а трьох критеріїв для відмови у поверненні безпідставно набутого майна: добровільність дій боржника, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів.
Таким чином, Верховний Суд у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти за умови наявності одночасно таких умов, як здійснення виплати добровільно, відсутність рахункової помилки та добросовісність набувача коштів. У разі якщо відсутня одна із наведених умов, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, то грошові кошти, виплачені набувачу, підлягають поверненню платнику.
При цьому, суд встановив, що висновком службового розслідування встановлений факт самовільного залишення місця служби під час дії воєнного стану 23.09.2023, у зв`язку з чим матеріали відносно відповідача за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України направлені до Територіального управління ДБР у м. Краматорськ для внесення відповідних відомостей до ЄРДР.
Суд вважає, що відповідач діяв недобросовісно, оскільки був відсутній на службі без поважних причин, проте отримував грошове забезпечення за період з 02.06.2023 по 28.12.2023.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача виник обов`язок у поверненні безпідставно набутого грошового забезпечення за вищевказаний період.
За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якою встановлено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про повернення безпідставно сплачених коштів задовольнити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Соп`яненко