Справа № 560/897/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/897/25
РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні солдата резерву запасної роти ОСОБА_1 з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над недієздатним, за умови, що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення (наказ) про звільнення солдата резерву запасної роти ОСОБА_1 з військової служби на підставі пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над недієздатним, за умови, що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду від 19 вересня 2024 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від повноважень опікуна щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . Призначено опікуном недієздатного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 ., ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_1 . У зв`язку з цим 08 листопада 2024 року звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом, у якому просив клопотати перед вищим командуванням про звільнення його, військовослужбовця за мобілізацією, солдата резерву ОСОБА_1 , з лав Збройних сил України на підставі ст. 26 частини 12 пункту 3 (у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови, що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами. Листом відповідача йому відмовлено в звільненні з військової служби та зазначено, що на підтвердження права на звільнення надано копія рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 19.09.2024 року №675/827/24, а не ухвалу, рішення про призначення опікуна є передчасним, всупереч Правил 34/166/131/88 висновок опіки та піклування і подання не містить будь - якиї обгрунтувань призначення опікуном саме ОСОБА_1 , який проходить військову службу, не містить обгрунтування можливості виконувати ним, як військовослужбовцем, обов`язків опікуна, здійснювати догляд та лікування на належному рівні, рішенням суду підтверджено здійснення піклування над особою, визнаною судом недієздатною, іншими особами.

Ухвалою суду від 22 січня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що позивач із 29.10.2024 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . 08.11.2024 до військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт позивача із доданими документами про його звільнення з військової служби. Рапорт про звільнення з військової служби позивача із доданими документами був розглянутий командиром військовою частиною НОМЕР_1 , за результатами чого військовослужбовцеві ОСОБА_1 було відмовлено у його задоволенні. Зазначає, що про призначення опікуна судом було прийнято рішення, а не ухвалу. Частиною 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до частини 2 статті 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу.

Вказує, що позивачем не підтверджено необхідності здійснення саме ним опіки над недієздатною особою, за наявності у ОСОБА_3 тітки, яка може продовжувати піклуватись про свого племінника, а також інших повнолітніх осіб, що разом із ним проживають.

Щодо іншої підстави відмови у звільненні, то зміст рапорту позивача про звільнення не відповідав вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008). Згідно з пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця. У поданому рапорті позивачем не було вказано його думку щодо бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, тобто він не відповідав встановленим вимогам за формою.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що відзив відповідача є необгрунтований, а натомість, неврахування рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області, яке набрало законної сили від 19 вересня 2024 року, в якому надані всі докази, які надають право на звільнення з військової служби, відповідно до закону суперечить вимогам закону.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 із 29.10.2024 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Рішенням Ізяславського районного суду від 19 вересня 2024 року по справі № 675/827/24 заяву ОСОБА_2 задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від повноважень опікуна щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . Призначено опікуном недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_1 .

08 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення військовослужбовця за мобілізацією, солдата резерву ОСОБА_1 , з лав Збройних сил України, на підставі ст.26 частини 12 пункту 3 (у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови, що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

До рапорту додано копію рішення Ізяславського районного суду від 19.09.2024 року за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи орган опіки та піклування в особі Плужненської сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про звільнення від повноважень опікуна та призначення опікуном іншу особу, копію паспорту та ідентифікаційного коду, копію паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_3 , копію довідки від 13.02.1990 року №050431, копію посвідчення від 05.04.1990 року №102/61, копію довідки про склад осіб, що проживають у житловому будинку від 29.04.2024 року.

Рапорт про звільнення з військової служби позивача із доданими документами був розглянутий командиром військовою частиною НОМЕР_1 , за результатами чого військовослужбовцеві ОСОБА_1 було відмовлено у його задоволенні. Про таке рішення, а також про його підстави позивач був письмово повідомлений листом від 12.11.2024 № 2/213.

Не погодившись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом № 2232-XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч. 6 ст. 2 Закону України № 2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби, відповідно до ч.3 якої закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст.26 Закону №2232-XII, а у ч.4 цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (п.1), під час воєнного стану (п. 2).

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався та на момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні триває.

Відповідно до пп."г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Так, згідно з абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, серед іншого, під час дії воєнного стану: у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Суть спірних правовідносин полягає у тому, що позивач, будучи військовослужбовцем, звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232-ХІІ, а саме, за сімейними обставинами, у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над ОСОБА_3 , який є інвалідом ІІ групи та визнаний судом недієздатною особою. Проте вказаний рапорт відповідач не задовольнив і позивача не звільнив, оскільки як зазначено не підтверджено необхідності здійснення опіки, за наявності інших родичів, які здійснюють піклування, а відтак у позивача не виникає й підстав для звільнення з військової служби. Окрім того, зміст рапорту не відповідає вимогам пункту 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України яке затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008. Зокрема, у рапорті не зазначено думку військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю.

Даючи оцінку наведеним доводам, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ізяславського районного суду від 19 вересня 2024 року по справі № 675/827/24 заяву ОСОБА_2 задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від повноважень опікуна щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 . Призначено опікуном недієздатного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживаючого АДРЕСА_1 .

Водночас, згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених спільним наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі Правила № 34/166/131/88).

Відповідно до п. 3.1, 3.3 Правил № 34/166/131/88:

Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник.

При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним.

Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" від 11.04.2024 № 3633-IX стаття 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладена в новій редакції. При цьому, абзацом 15 пункту 3 частини 12 нової редакції статті 26 вказаного Закону, яка набула чинності 18.05.2024, передбачено змінену підставу звільнення з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин: у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Водночас, згідно довідки № 1033 від 04.11.2024, виданої Плужненською сільською радою Шепетівського р-ну Хмельницької обл. про склад сім`ї за адресою в АДРЕСА_1 , спільно із ОСОБА_3 за вказаною адресою проживають члени його сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які можуть продовжувати опікуватися інвалідом.

Жодних доказів щодо неможливості ОСОБА_2 та/або ОСОБА_5 виконувати обов`язки щодо піклування про члена сім`ї до рапорту або позову позивачем не було додано.

Натомість, за фактичної відсутності позивача за місцем постійного проживання на період проходження військової служби, саме ці особи здійснюють таке піклування (опіку). При цьому, згідно абзацу 15 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці звільняються з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

Також суд враховує, що згідно з пунктом 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Однак, у рапорті ОСОБА_1 не було зазначено думку щодо бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю, тобто такий поданий з порушенням встановлених положенням норм та не відповідав встановленим вимогам за формою.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах позивач, звертаючись до відповідача з вказаним рапортом від 08.11.2024, не надав належних доказів наявності правових підстав застосування до нього абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону №2232-ХІІ.

Отже, відповідачем прийнято рішення у межах та спосіб встановлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати, які визначені ст. 132 КАС України і підлягають розподілу, відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя П.І. Салюк