Справа № 420/28053/24
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №27 від 07.06.2024 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначені пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до загального страхового стажу, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 06.02.1976 по 10.04.1999;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на підставі частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 30.05.2024.

Ухвалою суду від 10.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Справу розглянуто з урахуванням перебування судді Токмілової Л.М. у відпустці та з урахуванням тимчасової непрацездатності судді Токмілової Л.М. з 26.02.2025 по 04.03.2025 та з 13.03.2025 по 20.03.2025 включно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30.05.2024 він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком, однак рішенням №27 від 07.06.2024 йому відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з тим, що не взято до уваги скориговану довідку №76 від 09.05.2024 відповідно до акту перевірки від 07.05.2024 №1500-1003-1/4211, оскільки в довідці зазначено ПІБ іншої людини, в первинних документах зазначено скорочене прізвище, ім`я та по батькові, відсутній 1987 рік. Позивач вважає таку відмову формальною та протиправною, тому звернувся до суду з даним позовом.

19.09.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому відповідач вважає вимоги, викладені у позовній заяві необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішеннями №27 територіальними органами Пенсійного фонду України відмовлено в призначенні пенсії за віком позивачу відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній належним чином підтверджений страховий стаж. У позивача в наявності лише 06 років 05 місяців 10 днів страхового стажу, що не дає право на призначення пенсії. При цьому, відсутні підстави при розрахунку страхового стажу врахувати виправлену довідку №76 від 09.05.2024 відповідно до акту перевірки від 07.05.2024, оскільки в довідці зазначено ПІБ іншої людини, в первинних документах зазначено скорочене прізвище, ім`я та по батькові, відсутній 1987 рік. Враховуючи наведене, стаж не підтверджено, довідка про підтвердження періоду видана з порушеннями порядку №637.

22.11.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому відповідач вважає вимоги, викладені у позовній заяві необґрунтованими та зазначає, що починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 років. Пенсійний орган зазначає, що до заяви про призначення пенсії Позивачем надано архівну довідку від 09.05.2024 № 76, видану Комунальною установою Трудовий архів Роздільнянської міської ради Одеської області про наявність відомостей роботи у колгоспі, яку не взято до уваги відповідно до акту перевірки від 07.05.2024 №1500-1003-1/4211, оскільки в довідці зазначено ПІБ іншої людини, в первинних документах зазначено скорочене прізвище, імя та по батькові, відсутній 1987 рік.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

30.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із з заявою про призначення пенсії за віком, однак за принципом екстериторіальності заяви про призначення пенсії та документи які були надані позивачем до заяви, передані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Провідним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №2 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 11.12.2023 №39 за період з 01.01.1987 по 30.04.1999 та складено Акт від 07.05.2024 №1500-1003-1/4212, у якому зазначено, що за даними архівної довідки про вихододні від 11.12.2023 №39 розбіжностей не виявлено.

Провідним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи №2 управління контрольно-перевірочної роботи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області проведено перевірку достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 11.12.2023 №38 за період з 11.06.1976 по 31.12.1992 та складено Акт від 07.05.2024 №1500-1003-1/4211, у якому зазначено, що за даними архівної довідки про вихододні від 11.12.2023 №38 виявлені розбіжності за квітень 1989 року, листопад 1986 року, грудень 1988 року, червень 1990 року.

Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 07.06.2024 №27 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Зазначено, що необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 28 років, у разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення 63 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 від 21; після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 01 січня 2026 по 31 грудня 2026 від 15 років, натомість страховий стаж позивача становить 06 років 05 місяців 10 днів. Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 30.05.2024 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу на дату звернення, оскільки не взято до уваги скориговану довідку № 76 від 09.05.2024 відповідно до акту перевірки від 07.05.2024 №1500-1003-1/4211 (довідці зазначено ПІБ іншої людини, в первинних документах зазначено скорочене прізвище, імя та по батькові, відсутній 1987 рік).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно положень пункту 1 частини 1 статті 8 Закон № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Позивач, вважаючи наявним у нього необхідного страхового стажу, 30.05.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Матеріалами справи підтверджується, що обчислений пенсійним органом (визначений для розгляду документів за принципом екстериторіальності) страховий стаж позивача становить 06 років 05 місяців 10 днів. При цьому, в призначенні пенсії за віком згідно наданої заяви від 30.05.2024 відмовлено, за відсутності необхідного страхового стажу на дату звернення.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону № 1058-IV).

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина 4 статті 24 Закону № 1058-IV).

З огляду на наведене, страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.

За період до 1 січня 2004 року обчислення трудового стажу здійснювалося згідно зі статтями 56-63 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності такої книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 № 310 та чинних на час роботи позивача в колгоспі (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Відтак, трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі). У випадку відсутності трудової книжки колгоспника або відповідних записів у ній, трудовий стаж колгоспника підтверджується довідкою господарства, в якому набуто стаж або довідкою правонаступника. В разі ліквідації господарства колгоспний стаж підтверджується довідками архівних установ.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом проаналізовано трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_1 та встановлено, що ОСОБА_1 :

- 06.02.1976 прийнято в члени колгоспу «Победа» (наказ №6 від 05.06.1976);

- 05.1981 призвано до збройних сил СССР запис №2;

- 25.05.1983 прийнято в члени колгоспу "Победа" (наказ №5 від 27.05.1983);

- 20.10.1986 виключено з членів колгоспу "Победа" за власним бажанням (наказ №2 від 25.10.1986);

- 30.10.1986 прийнято на роботу в колгосп імені Фрунзе (наказ №11 від 30.10.1986);

- 23.05.1987 звільнено з колгоспу імені Фрунзе (наказ №2 від 23.05.1987);

- 29.05.1987 прийнято на роботу в колгосп "Победа" (наказ №10 від 23.06.1989);

- 26.10.1992 звільнено та виключено з членів колгоспу "Победа" за порушення трудової дисципліни (наказ №16 від 26.10.1992);

- 20.01.1994 прийнято в КСП імені Фрунзе (наказ №1 від 20.01.1994);

- 10.04.1999 звільнено з КСП за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України (наказ №4 від 10.04.1999)

Записи у зазначеній трудовій книжці на сторінках 18-21 містять розділ "трудова участь в громадському господарстві", я кому заповнені наступні колонки: номер запису; рік, за який даються відомості; прийнятий колгоспом річний мінімум трудової участі; виконаний річний мінімум трудової участі; причина невиконання річного мінімуму трудової участі; на підставі чого внесений запис; печатка колгоспу.

Відповідно до записів трудової книжки позивача, у 1976 році був встановлений річний мінімум трудової участі 84 дні (вихододні), позивачем було виконано 84 днів, у 1977 році виконано 78 з 280 днів, у 1978 році 257 з 280 днів, у 1979 році 282 з 280 днів, у 1980 році 289 з 280 днів, 1981-1982 роки служба в рядах радянської армії, у 1983 році виконано 156 з 156 днів, у 1984 році 303 з 280 днів, у 1985 році 295 з 280 днів, у 1986 році 255 з 255 днів, у 1986 році 19 з 19 днів, у 1987 році 85 з 85 днів, у 1987 році 197 з 196 днів, у 1988 році 252 з 280 днів (причини невиконання через неповажну причину), у 1989 році 254 з 280 днів (причини невиконання через неповажну причину), у 1990 році 302 з 280 днів, у 1991 році 241 з 280 днів (причини невиконання через неповажну причину), у 1992 році 236 з 280 днів, у 1994 році 268 з 260 днів, у 1995 році 137 з 260 днів, у 1996 році 78 з 260 днів, у 1997 році 323 з 260 днів, у 1998 році 287 з 260 днів, у 1999 році 84 з 260 днів.

З огляду на викладене, страховий стаж позивача за вказані періоди роботи, які внесено до трудової книжки серії НОМЕР_1 , підлягає до зарахування.

Суд зазначає, що записи трудової книжки позивача є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

При цьому, наявність в органу Пенсійного фонду сумнівів у достовірності відомостей в поданих документах може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак це не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

Такі висновки сформовані у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17. Як зазначив Верховний Суд, наявність в органів, що призначають пенсію, права вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено пунктом 4.7 Порядку №22-1.

У свою чергу суд перевіряє, зокрема, чи діяв орган Пенсійного фонду добросовісно та обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи вищенаведене, відмова відповідача у зарахуванні позивачу до страхового стажу спірних періодів роботи позивача, які внесено до трудової книжки серії НОМЕР_1 є протиправною, оскільки стаж підтверджено основним документом трудовою книжкою працівника (позивача), недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено у передбачений законом спосіб, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не зараховано в повному обсязі до стажу позивача період його трудової діяльності в колгоспі, оскільки пенсійним органом не взято до уваги скориговану довідку №76 від 09.05.2024 відповідно до акту перевірки від 07.05.2024 №1500-1003-1/4211 у зв`язку з тим, що в довідці зазначено ПІБ іншої людини, в первинних документах зазначено скорочене прізвище, імя та по батькові, відсутній 1987 рік.

Так, суд зазначає, що при дослідженні змісту вказаних довідок судом встановлено, що вони містять повне прізвище та ім`я позивача, а в частині скорочено лише по-батькові.

Довідка №76 від 09.05.2024 видана на підставі розрахункових відомостей по нарахуванню заробітної плати, а відтак позивач не несе відповідальності за заповнення відомостей та не може бути позбавлений права на зарахування означених періодів роботи при призначенні пенсії за віком через невірне їх заповнення (скорочення по-батькові).

Крім того, суд звертає увагу, що у довідці №76 від 09.05.2024 на місці адресату зазначено « ОСОБА_1 », що в у повній мірі надає можливість пенсійному органові ідентифікувати приналежність відомостей, зазначених у довідці позивачу.

Так, неповне написання по батькові чи імені у архівних довідках, при тому що судом достеменно встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , а в первинних документах колгоспу допущено скорочення написання імені та по батькові позивача при наявності інших належно оформлених записів, що містять відомості про роботу, не є підставою для не зарахування спірного періоду до її страхового стажу.

Суд наголошує, що покликання в оскарженому рішенні суб`єкта владних повноважень на те, що ним не зараховано трудовий стаж позивача з 1976 року по 1992 рік лише з підстав скорочення його ПІБ у архівній довідці №76 від 09.05.2024 свідчить про надмірний формалізм відповідача та не врахування того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у документах щодо його трудової діяльності. Покликання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Висновки, аналогічні за своїм змістом, містяться у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Крім того, в рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії не оспорюються інші відомості, вказані в архівній довідці щодо періодів роботи у колгоспі.

Відтак, вказані посилання пенсійного органу є недостатніми для відмови у зарахуванні спірного стажу, оскільки трудова книжка позивача містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача за вказаний період, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи.

При цьому, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, однак, матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем таких дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Повторюючись, суд звертає увагу на те, що трудова книжка позивачки містить дані про періоди трудової діяльності, а сумніви Управління щодо можливості зарахування цих періодів робіт до страхового стражу не знайшли свого обґрунтованого підтвердження.

В сукупності встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову у призначенні пенсії за віком є протиправним та підлягає скасуванню.

При вирішенні спору суд враховує правову позицію Верховного суду, викладену у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, у якій колегія суддів дійшла висновку про те, що дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію.

При цьому, вимога щодо зобов`язання призначити пенсію є передчасною, оскільки функцію по обрахунку страхового стажу із урахуванням спірних періодів пенсійний орган не виконав. Враховуючи, що пенсійним органом не була надана оцінка усьому періоду трудової діяльності позивачки, суд не може підміняти цей орган і обрахувати страховий стаж на предмет достатності для призначення пенсії за віком.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Така позиція висловлена Верховним Судом у Постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.

За наведеного, для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача період його роботи з 06.02.1976 по 10.04.1999 (із урахуванням вже зарахованих періодів) та повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.

Враховуючи вищевикладене, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог статті 139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Необхідно зауважити, що часткове задоволення позовних вимог, у даному випадку, не впливає на розмір судового збору, який підлягає стягненню, оскільки обсяг задоволених вимог фактично не відрізняється від кількості тих, за які такий збір був сплачений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №27 від 07.06.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 06.02.1976 по 10.04.1999 (із урахуванням вже зарахованих періодів) та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені статтею 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені статтями 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.