Справа № 200/5265/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 березня 2025 року

м. Київ

справа №200/5265/24

адміністративне провадження №К/990/10475/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів: Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі №200/5265/24 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна судова адміністрація України, в якому просить:

- визнати протиправними дії Державної казначейської служби України щодо переведення виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7509/21, виданого 23.11.2021, про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225439,50 грн, а також виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у цій же справі, виданого 26.01.2022, про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь позивача коштів у розмірі 305774,16 грн з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» в програму КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою»;

- зобов`язати Державну казначейську службу України поновити в черзі бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» виконавчі листи Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7509/21: з 22.12.2021, виданий 23.11.2021 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225439,50 грн, та з 01.02.2022, виданий 26.01.2022 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 305774,16 грн;

- зобов`язати Державну казначейську службу України здійснити безспірне списання коштів виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7509/21, виданого 23.11.2021 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225439,50 грн, а також виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7509/21, виданого 26.01.2022 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 305774,16 грн з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», розпорядником якої є Державна судова адміністрація України.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2024, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Державної казначейської служби України щодо переведення виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7509/21, виданого 23.11.2021 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225439,50 грн, а також виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у цій же справі, виданого 26.01.2022 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 305774,16 грн з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» в програму КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

Зобов`язано Державну казначейську службу України поновити в черзі бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» виконавчі листи Донецького окружного адміністративного суду у справі №200/7509/21: з 22.12.2021, виданий 23.11.2021 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225439,50 грн, та з 01.02.2022, виданий 26.01.2022 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 305774,16 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 969 грн 00 коп.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, 11.03.2025 Державна казначейська служба України через систему «Електронний суд» подала касаційну скаргу до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд зазначає таке.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що в матеріалах справи відсутній документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 1 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 3028 грн.

Однак, відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Встановлено, що позов у цій справі заявлено у 2024 році фізичною особою, одна немайнова вимога та похідна від якої була задоволена судами.

Отже, ставка судового збору за подання цієї касаційної скарги становить 1937,92 грн.

Разом з тим, у тексті касаційної скарги міститься клопотання про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до закінчення воєнного стану.

Указане клопотання мотивоване тим, що пунктом 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану визначено черговість здійснення платежів, за яким сплата судового збору може бути здійснена лише в третю чергу, що унеможливлює своєчасно та в повному обсязі здійснити сплату судового збору.

Перевіривши указане клопотання, Суд зазначає таке.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

При цьому відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України "Про судовий збір" визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

З аналізу ж статті 8 Закону України "Про судовий збір" чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18.

Водночас для вирішення питання про звільнення сплати судового збору або відстрочення сплати необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору, та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.04.2021 у справі №640/3393/19 зазначала, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

З огляду на наведене Суд вважає, що клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до закінчення воєнного стану з наведених ним підстав задоволенню не підлягає, оскільки вказана скаржником обставина не є поважною підставою для звільнення від сплати судового збору та не підтверджена жодними належними та допустимим доказами.

Реквізити для сплати судового збору:

УК у Печерському районі/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Отже, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України Суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме: надання документа про сплату судового збору у визначеному Судом розмірі.

Керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до закінчення воєнного стану за подання касаційної скарги.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2024 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025 у справі №200/5265/24 - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк ,

Судді Верховного Суду