Справа № 300/363/25
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" березня 2025 р. справа № 300/363/25
ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, заявник, ОСОБА_1 ), в інтересах якої діє адвокат Шевченко Наталія Павлівна (надалі по тексту також - представник позивача, адвокат Шевченко Н.П.), звернулася в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі по тексту також відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якому просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 03.05.2024 дня звернення за призначенням пенсії.
Дана позовна заява до суду надійшла через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи із приміткою "Документ сформований в системі "Електронний суд" 20.01.2025" та підписана електронно-цифровим підписом представника Шевченко Наталією Павлівною, яка діє на підставі ордера серії АТ №1088889 від 29.12.2024.
Підставою звернення ОСОБА_1 із вказаним позовом є протиправні, на переконання позивача, дії відповідача щодо відмови при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з підстав відсутності необхідного віку - 45 років.
Як зазначила позивач, право на призначення пенсії остання набула з 12.01.2021 з наступного дня після досягнення 45 років, так як з 23 січня 2020 року, з дня ухвалення рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року за № 1-р/2020 (справа № 1-5/2018(746/15)), яким було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за № 213VIIІ. Згідно пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції Закону 5 листопада 1991 року №1788-XII) право на пенсію за віком на пільгових умовах мають (незалежно від місця останньої роботи): жінки, зайняті на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
На виконання вимог повідомлення суду про неможливість роздрукування матеріалів позовної заяви адвокат Шевченко Н.П. супровідним листом від 21.01.2025 надала до суду копію позовної заяви з додатками, реєстрацію якої здійснено судом 21.01.2025 за вх.№1583/25 (а.с.43-83).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у відповідності до пункту 3 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) Одночасно судом витребувано у сторін докази необхідні для розгляду даної адміністративної справи (а.с.84-85).
Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву. Так, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скерувало на адресу суду відзив від 07.02.2025 за №0900-0803-8/7665 на позовну заяву, який, разом із долученими матеріалами, зареєстрований судом 13.02.2025 за вх.№3767/25 (а.с.87-186). Орган пенсійного забезпечення не погоджується з доводами ОСОБА_1 , викладеними у адміністративному позові, вказує на їх необґрунтованість та безпідставність, з огляду на таке.
Рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №73 від 27.11.2024 ухвалено після повторного перегляду електронної пенсійної справи на виконання рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4. За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви від 03.05.2024, до стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 зараховано періоди роботи з 02.11.1994 по 08.11.1998 та з 29.04.1999 по 08.02.2001 згідно пільгової довідки №74 від 02.05.2024, з урахуванням довідки про перебування у відпустках без збереження заробітної плати №391 від 02.05.2024, виданих АТ "Оріана", а також періоди роботи з 09.02.2001 по 31.03.2004 згідно рішення Комісії №4 від 25.10.2024 при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.11.1994 враховано всі періоди роботи. Згідно з наданими документами страховий стаж становить 29 років 08 місяців 02 дні, з урахуванням кратності 37 років 05 місяців 02 дні, а пільговий стаж роботи за Списком №1 складає 08 років 02 місяці 29 днів. ОСОБА_1 відмовлено в призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 у зв`язку з недосягненням встановленого статтею 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 50 річного віку.

В обґрунтування правомірності винесення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області рішення №73 від 27.11.2024 відповідач зазначив, що норми статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" набрали чинності з 11.10.2017 після внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 за №2148-VIII та відповідно прийняті пізніше після Закону України "Про пенсійне забезпечення", який прийнято 05.11.1991. Норми статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не змінені, неконституційними не визнавались, є чинними та відповідно підлягають до застосування. Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 за №1-р/2020 визнано неконституційними положення норми статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії" від 03.10.2017 за №2148-VIII, а коментоване рішення не стосується норм статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказав на недотримання позивачем строку звернення до суду. З огляду на вказані обставини відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), вивчивши зміст позовної заяви, відзив на позов, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 03.05.2024 звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.94-95). До означеної заяви позивачем долучено копії документів, що засвідчують наявність підстав для призначення пенсії, за списком згідно розписки-повідомлення (а.с.96).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 03.05.2024 та долучених до неї документів, прийняло рішення від 10.05.2024 за №73 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та ненастанням пенсійного віку (а.с.99-100).

В подальшому, позивач 16.05.2024 звернулась до відділу обслуговування громадян №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.102-103), до якої долучила необхідні документи відповідно до розписки-повідомлення (а.с.104).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.05.2024, в порядку екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 за №73 через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1 та недосягненням заявником 50 річного віку (а.с.107-108).

ОСОБА_1 03.05.2024 скерувала до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що даються право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років. Для підтвердження зазначеного стажу роботи позивачем до коментованої заяви долучено: дані про державну реєстрацію припинення юридичної особи, трудову книжку, документи, видані архівними установами, довідку про заробітну плату, документи про проведення атестації робочих місць, документи про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (а.с.113-114).

Комісія при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянувши заяву позивача від 03.05.2024 прийняла рішення від 25.10.2024 за №4, яким підтвердила стаж роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку №1, розділу VIII, позиції 8А.1, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, з 09.02.2001 по 31.03.2004 апаратником сушіння цеху з виробництв поліхлорвінілової смоли виробництва хлорвінілу, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с.115-116).

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4 повторно розглянуто заяву позивача, яка 16.05.2024 повторно звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняла рішення від 27.11.2024 за №73 про відмову в призначенні пенсії (надалі по тексту також спірне рішення, оскаржуване рішення). Вказана відмова обґрунтована недосягненням ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку, а саме 50 років згідно статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також Закон №1058-IV) (а.с.117-118).

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, страховий стаж позивача становить 29 років 08 місяців 02 дні, з урахуванням кратності 37 років 05 місяців 02 дні. Вік заявника на дату звернення 48 років 04 місяці 05 днів. Стаж роботи за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 29 днів.

За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 зараховано:

- періоди роботи з 02.11.1994 по 08.11.1998 та з 29.04.1999 по 08.02.2001 згідно пільгової довідки №74 від 02.05.2024, з урахуванням довідки про перебування у відпустках без збереження заробітної плати №391 від 02.05.2024, виданих АТ "Оріана";

- періоди роботи з 09.02.2001 по 31.03.2004 згідно рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4.

Згідно записів в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.11.1994 враховано всі періоди роботи.

Розрахунок стажу (Форма РС-право) на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 , складений Управлінням під час прийняття спірного рішення, засвідчує, що до стажу на право позивача зараховано:

- з 01.09.1993 по 27.04.1994 період навчання у вищих/середніх навчальних закладах;

- з 02.11.994 по 31.12.1994 період роботи за Списком №1;

- з 01.01.1995 по 20.12.1996 період роботи за Списком №1;

- з 21.12.1996 по 31.12.1996 період роботи;

- з 01.01.1997 по 23.12.1997 період роботи за Списком №1;

- з 24.12.1997 по 31.12.1997 період роботи;

- з 01.01.1998 по 10.08.1998 період роботи за Списком №1;

- з 11.08.1998 по 28.04.1999 період роботи;

- з 29.04.1999 по 03.11.1999 період роботи за Списком №1;

- з 04.11.1999 по 31.12.1999 період роботи;

- з 01.01.2000 по 29.09.2000 період роботи за Списком №1;

- з 30.09.2000 по 31.12.2000 період роботи;

- з 01.01.2001 по 08.02.2001 період роботи за Списком №1;

- з 09.02.2001 по 31.12.2003 період роботи за Списком №1;

- з 01.01.2004 по 30.04.2004 період роботи за Списком №1;

- з 01.04.2004 по 30.04.2005 період роботи;

- з 01.05.2005 по 30.09.2023 період роботи;

- з 01.10.2023 по 31.10.2023 період роботи.

Всього страховий стаж ОСОБА_1 склав 29 років 08 місяців 02 дні, в тому числі стаж, що дає право на зниження пенсійного віку, а саме робота за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 29 днів (а.с.119-120).

Вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №73 від 27.11.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, заявник звернулась з цим позовом до суду, з метою захисту свого порушеного права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

Згідно вимог частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ (надалі по тексту також - Закон №1788-ХІІ) встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі по тексту також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з наведеної норми вказаного Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, застосовуються, в тому числі, у разі відсутності в трудовій книжці необхідних відомостей про роботу.

Згідно пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 за №58 (надалі по тексту також - Інструкція №58).

Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (пункт 1.1 Інструкції №58).

ОСОБА_1 03.05.2024 звернулась до органу пенсійного забезпечення із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.94-95). До означеної заяви позивачем долучено копії документів, що засвідчують наявність підстав для призначення пенсії, за списком згідно розписки-повідомлення (а.с.96).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, розглянувши за принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 від 03.05.2024 та долучених до неї документів, прийняло рішення від 10.05.2024 за №73 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу та ненастанням пенсійного віку (а.с.99-100).

В подальшому, позивач 16.05.2024 звернулась до відділу обслуговування громадян №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.102-103), до якої долучила необхідні документи відповідно до розписки-повідомлення (а.с.104).

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.05.2024, в порядку екстериторіальності, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 за №73 через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1 та недосягненням заявником 50 річного віку (а.с.107-108).

Комісія при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянувши заяву позивача від 03.05.2024 прийняла рішення від 25.10.2024 за №4, яким підтвердила стаж роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку №1, розділу VIII, позиції 8А.1, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, з 09.02.2001 по 31.03.2004 апаратником сушіння цеху з виробництв поліхлорвінілової смоли виробництва хлорвінілу, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с.115-116).

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4 повторно розглянуто заяву позивача, яка 16.05.2024 повторно звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняла рішення від 27.11.2024 за №73 про відмову в призначенні пенсії.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, страховий стаж позивача становить 29 років 08 місяців 02 дні, з урахуванням кратності 37 років 05 місяців 02 дні. Вік заявника на дату звернення 48 років 04 місяці 05 днів. Стаж роботи за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 29 днів.

Суд звертає увагу на те, що мотиви відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 оскаржуваного рішення зводяться до відсутності у ОСОБА_1 необхідного пенсійного віку, а спір між позивачем та відповідачем щодо достатності у останньої загального стажу та спеціального стажу для призначення пенсії по Списку №1 відсутній.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню на предмет правомірності/неправомірності застосування до спірних правовідносин, в розрізі визначення необхідно пенсійного віку, статті 114 Закону 1058-IV, а не пункту "а" статті 13 Закону №1788-XII, то суд вказує на таке.

Умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників визначені статтею 114 Закону №1058-IV.

Так, згідно з частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №1058-IV на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Водночас, статтю 13 Закону №1058-IV визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), рішенням Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020. Порядок застосування статті 13 визначає пункт 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020.

Так, відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020 встановлено, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року за №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року за № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи жінкам".

При цьому, Конституційний Суд в пункті 4.1 Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 зазначив, що статтею 13 Закону № 1788-ХІІ до внесення змін Законом №213-VIII було передбачено зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку (60 років для чоловіків і 55 років для жінок) з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 10 років для працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та на 5 років для працівників, зайнятих повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці; зменшення пенсійного віку та стажу для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку з урахуванням різниці між пенсійним віком у чоловіків і жінок на 5 років.

Отже, у статті 13 Закону №1788-XII до внесення змін Законом №213-VIII було встановлено такий пенсійний вік: у пункті "а" для чоловіків - 50 років, для жінок - 45 років; у пунктах "б"-"з" для чоловіків - 55 років, для жінок - 50 років.

У Законі №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, збережено вказану пропорцію щодо зменшення пенсійного віку для чоловіків і жінок стосовно загального пенсійного віку без урахування різниці між пенсійним віком для чоловіків і жінок. У частині першій статті 13 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, встановлено однаковий пенсійний вік для чоловіків та жінок, а саме: у пункті "а" - 50 років (на 10 років менше, ніж загальний пенсійний вік), у пунктах "б"-"з" - 55 років (на 5 років менше, ніж загальний пенсійний вік).

Таким чином, статтею 13 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне збільшення пенсійного віку та стажу для працівників, зайнятих на роботах, визначених у цих нормах.

Відповідно до пункту 4.4 Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020 перевіряючи статтю 13, частину 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII, на відповідність Конституції України, Конституційний Суд України виходив з такого.

Вказаними положеннями Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років.

Згідно зі статтею 13, частиною 2 статті 14, пунктами "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII у осіб, які належать до категорій працівників, вказаних у цих нормах, виникли легітимні очікування щодо реалізації права виходу на пенсію. Однак оспорюваними положеннями Закону №213-VIII змінено нормативне регулювання призначення пенсій таким особам.

Конституційний Суд України, дослідивши правовідносини, пов`язані зі змінами підстав реалізації права на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років, зазначає, що ці зміни вплинули на очікування осіб стосовно настання юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Отже, особи, що належать до певної категорії працівників, були учасниками правовідносин, у яких вони об`єктивно передбачали настання відповідних наслідків, а саме призначення пенсій, тобто їх легітимні очікування були пов`язані саме з положеннями Закону №1788-ХІІ у редакції до внесення змін Законом №213-VIII. Отже, зміна умов призначення пенсій особам, які належать до певної категорії працівників, з урахуванням наявності відповідного стажу роботи, призвела до такого нормативного регулювання призначення пенсій, яке суттєво вплинуло на очікування вказаних осіб, погіршило їх юридичне становище стосовно права на призначення пенсій, що має реалізовуватися при зміні нормативного регулювання лише у разі справедливого поліпшення умов праці та впевненості у настанні відповідних юридичних наслідків, пов`язаних із реалізацією права виходу на пенсію.

Таким чином, стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом №213-VIII, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Окрім цього, слід звернути увагу на те, що у справах "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06, рішення від 14.10.2010) та "Серков проти України" (заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) Європейський суд з прав людини дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі якості закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

За вказаних обставин, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах: необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права, усуває колізію в їх застосуванні, у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Отже, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Вирішуючи даний спір, суд враховує правові висновки, сформовані у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №360/3611/20 (зразкова справа), з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021.

Справа №300/363/25 відповідає ознакам типової справи, які визначені в ухвалі Верховного Суду від 16.12.2020. Як наслідок, суд вважає за необхідне врахувати висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, що ухвалені в зразковій справі №360/3611/20, оскільки спірні відносини стосуються набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах позивачами, що досягли пенсійного віку, визначеного статтею 13 Закону №1788-ХІІ, у редакції чинній до внесення змін Законом за №213-VІІІ, після набрання чинності Законом України від 03.10.2017 за №2148-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій".

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі №360/3611/20 вказала:

"…03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах .

За приписами статті 12 Закону №1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом б статті 13 Закону №1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом №213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом б статті 13 Закону №1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII зі змінами, внесеними Законом №213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону №1788-XII в редакції до внесення змін Законом №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213-VIII.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі Щокін проти України ).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV…".

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

В спірному випадку між сторонами фактично існує спір виключно щодо досягнення позивачем пенсійного віку, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Між сторонами немає спору щодо достатності у ОСОБА_1 загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії, та атестації робочого місця за посадою, що дає право на пільгову пенсії за Списком № 1.

Комісія при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області розглянувши заяву позивача від 03.05.2024 прийняла рішення від 25.10.2024 за №4, яким підтвердила стаж роботи ОСОБА_1 на пільгових умовах відповідно до Списку №1, розділу VIII, позиції 8А.1, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003, з 09.02.2001 по 31.03.2004 апаратником сушіння цеху з виробництв поліхлорвінілової смоли виробництва хлорвінілу, що дає право на призначення пільгової пенсії (а.с.115-116).

Відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4 повторно розглянуто заяву позивача, яка 16.05.2024 повторно звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняла рішення від 27.11.2024 за №73 про відмову в призначенні пенсії (а.с.117-118).

За результатами повторного розгляду документів, доданих до заяви, до стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 зараховано:

- періоди роботи з 02.11.1994 по 08.11.1998 та з 29.04.1999 по 08.02.2001 згідно пільгової довідки №74 від 02.05.2024, з урахуванням довідки про перебування у відпустках без збереження заробітної плати №391 від 02.05.2024, виданих АТ "Оріана";

- періоди роботи з 09.02.2001 по 31.03.2004 згідно рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4.

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення, страховий стаж позивача становить 29 років 08 місяців 02 дні, з урахуванням кратності 37 років 05 місяців 02 дні. Вік заявника на дату звернення 48 років 04 місяці 05 днів. Стаж роботи за Списком №1 становить 08 років 02 місяці 29 днів. Вказана обставина додатково підтверджується розрахунком стажу (Форма РС-право) на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 позивача, складений Управлінням під час прийняття спірного рішення (а.с.119-120).

В матеріалах справи містяться копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , виданого 04.05.1999 (а.с.12-13), згідно якого позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже на момент звернення із заявою від 03.05.2024 про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, остання досягла віку 45 повних років (вік позивача на дату первинного звернення - 48 років).

Зважаючи на досягнення позивачем 48 років (більше необхідних 45), наявності у неї загального страхового стажу понад 15 років, в тому числі стажу роботи за Списком №1 понад 7 років і 6 місяців, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

За наявності формально сформульованої підстави для відмови позивачу в призначенні пенсії, відповідачі не довели існування законної мети такої відмови, яка б обґрунтовувала неможливість призначення пенсії ОСОБА_1 як особі, що не має на це законного права.

Водночас, позбавлення позивача права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1, за встановлених судом вище обставин, буде не пропорційним втручанням в її право на отримання відповідних пенсійних виплат, гарантоване статтею 1 протоколу 1 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку (пункт 1 частини 1 статті 45 Закону №1058-IV).

Як слідує із матеріалів справи із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 03.05.2024 (а.с.94-95).

Тобто, у даному випадку позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії у понад встановлений трьох місячний термін з дня досягнення пенсійного віку, що свідчить про можливість для призначення пенсії за віком саме з дня звернення за пенсією, тобто з 03.05.2024.

Окремо слід звернути увагу на те, що заява ОСОБА_1 від 03.05.2024 за принципом екстериторіальності розглядалася Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Житомирській області та за результатами розгляду вищезазначеної заяви прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 10.05.2024 за №73.

Також 03.05.2024 позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяву про підтвердження стажу роботи на посадах, що даються право на призначення пенсії на пільгових умовах, за вислугу років. Для підтвердження зазначеного стажу роботи позивачем до коментованої заяви долучено: дані про державну реєстрацію припинення юридичної особи, трудову книжку, документи, видані архівними установами, довідку про заробітну плату, документи про проведення атестації робочих місць, документи про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (а.с.113-114).

Під час розгляду Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області заяви ОСОБА_1 , остання 16.05.2024 звернулась до відділу обслуговування громадян №7 Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с.102-103).

Вказану заяву від 16.05.2024, в порядку екстериторіальності, розглядало Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії від 24.05.2024 за №73 через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1 та недосягненням заявником 50 річного віку (а.с.107-108).

Рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області від 10.05.2024 за №73 та Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернігівській області від 24.05.2024 за №73 не оскаржуються позивачем та не є предметом спору в адміністративній справі №300/363/25.

Спірним є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.11.2024 за №73, яке прийнято на виконання рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4.

Відтак, відновлення порушеного права ОСОБА_1 на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 повинно відбуватись саме з 03.05.2024 (первинного звернення за призначенням пенсії, за результатами якого прийнято оскаржуване рішення від 27.11.2024 за №73).

Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.11.2024 за №73 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, а тому таке рішення належить скасувати.

В даному випадку, визначаючи належний спосіб захисту і відновлення права, слід врахувати наступне.

Так, відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації заяви позивача, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав за принципом екстериторіальності є Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, проте вирішувало питання про наявність чи відсутність права на пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке, на виконання рішення Комісії при Головному управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 25.10.2024 за №4, приймало рішення від 27.11.2024 за №73.

Як визначено пунктом 4.10 Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

В такому випадку, суд дійшов висновку, що ефективним способом відновлення порушених відповідачем прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 03.05.2024.

Зважаючи на коментовані вище висновки, позов належить задовольнити повністю.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні .

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Розподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру із застосуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки судового збору при поданні позовної заяви в електронній формі в розмірі 968,96 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи квитанція №9832-0287-1367-6947 від 17.01.2025 (а.с.10).

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (частина 1 статті 139 КАС України).

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли з вини Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яке прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії, то з останнього підлягають стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 968,96 гривень.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 1291 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 27.11.2024 за №73 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 03.05.2024 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-ХІІ.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 гривень (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), АДРЕСА_1 ;

представник позивача Шевченко Наталія Павлівна (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , ордер на надання правничої допомоги серії АТ №1088889), АДРЕСА_2 ;

відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код юридичної особи 20551088), вул. Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Чуприна О.В.