Справа № 460/1186/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

20 березня 2025 року м. Рівне №460/1186/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В. за участю секретаря судового засідання Пилипюк Ю.Ю. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1 ,представник Логойда Я.В.,

відповідача 1: представник Непийвода І.А., відповідача 2: представник Клімов Д.О., відповідача 3: представник Наталич А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області, Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України
про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

27.01.2025 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України про визнання протиправним та скасування наказу Державної податкової служби України від 30.12.2024 №1609-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 »; визнання протиправним та скасування погодження Міністерства фінансів України від 26.12.2024 №17030-17-62/38414 «Про погодження звільнення ОСОБА_1 » з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області; визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області від 30.12.2024 №226-о «Про оголошення наказу ДПС України від 30.12.2024 року №1609-о»; поновлення на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області; стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення по дату поновлення на посаді.

Ухвалою від 29.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі №460/1186/25; розгляд вирішено провести за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 20.02.2025.

Ухвалами від 11.02.2025, 12.02.2025 та 17.02.2025 задоволено клопотання представників сторін про їх участь у справі в режимі відеоконференції .

Ухвалою від 20.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні на 14.03.2025. Витребувано від Державної податкової служби України офіційну інформацію про перелік усіх посад підкатегорії Б-2, які були вакантними в ДПС України у період часу з 14.11.2024 (дата попередження про наступне звільнення) по 30.12.2024 (дата звільнення) включно (по усіх територіальних органах та по апарату ДПС України); Витребувано у Державної податкової служби України інформацію про працівників, які були звільнені, переведені або прийняті на посади підкатегорії Б-2 у період з 14.11.2024 по 30.12.2024 (з вказівкою на назву посади державної служби), а за відсутності - довідку посвідчену печаткою про те, що працівники не звільнялись, не переводились і не приймались.

Ухвалою від 14.03.2025 судове засідання відкладено на 20.03.2025 у зв`язку з тим, що суд визнав поважною причину неприбуття в судове засідання представника ГУ ДПС у Рівненській області.

В судовому засіданні 20.03.2025 проголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Згідно з позовною заявою, відповіддю на відзив, поясненнями позивача та його представника в судовому засіданні, вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на тому, що порядок призначення на посаду державної служби визначений ст.31 Закону №889-VІІІ, за правилами якої рішення про призначення приймається, зокрема, на посади державної служби категорії «Б», які здійснюють повноваження керівників державної служби в державних органах, - суб`єктом призначення, визначеним законом. Водночас, відповідно до п.4 ч.1 ст.83 Закону №889-VІІІ державна служба припиняється за ініціативою суб`єкта призначення (ст.87 Закону). Займана позивачем до звільнення посада заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області віднесена до категорії «Б». Згідно підпункту 16 пункту 11 «Положення про Державну податкову службу України», затвердженого постановою КМУ №227 від 06.03.2019, голова ДПС призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів ДПС, у тому числі у разі покладення виконання обов`язків за вакантними посадами. Аналогічно в п.12 «Положення про Головне управління ДПС у Рівненській області», що затверджене наказом ДПС України №643 від 12.11.2020, начальник ГУ ДПС має заступників, яких призначає на посади та звільняє з посад Голова ДПС, відповідно до законодавства про державну службу. Таким чином, визначеним законом суб`єктом призначення на посаду заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області та звільнення з цієї посади є Голова ДПС України, до обов`язків якого за правилами ч.3 ст.87 Закону №889-VІІІ і належить пропозиція державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби. З аналізу положень Порядку делегування окремих повноважень керівника державної служби в центральному органі виконавчої влади, що затверджений постановою КМУ №1041 від 11.12.2019, вбачається, що керівник державної служби має право делегувати окремі повноваження керівникам територіальних органів чи відокремлених підрозділів центрального органу виконавчої влади в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До таких повноважень, які можуть бути делеговані, належать, зокрема, попередження державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», про звільнення та повідомлення таким державним службовцям про зміну істотних умов державної служби. Водночас повноваження щодо пропонування державному службовцю категорії «Б» рівнозначних чи нижчих посад у разі припинення ним державної служби за ініціативи суб`єкта призначення не відносяться до тих повноважень, які можуть бути делеговані керівникам територіальних органів. Відповідно до цього наказ ДПС України №443 від 12.07.2022, не може розглядатися як належна правова підстава для делегування відповідних функцій керівнику ГУ ДПС в Рівненській області, тим більше, що такий наказ не містить всіх відомостей, передбачених п.4 Порядку №1041. Також сторона позивача зауважувала на тому, що згідно затвердженого Переліку змін №2 до штатного розпису на 2024 рік ГУ ДПС у Рівненській області відбулось скорочення посад заступників начальника ГУ ДПС у Рівненській області з 4 до 2, проте в ході звільнення позивача із займаної ним посади було повністю проігнороване закріплене вищевказаною нормою та передбачене законодавством про працю переважне право на залишення його на роботі. При звільненні йому не було запропоновано рівнозначних вакантних посад державної служби, хоча, як з`ясувалося, такі посади в ДПС України були в наявності. Натомість в.о. начальника ГУ ДПС у Рівненській області під час попередження про наступне звільнення запропонував позивачу лише нерівнозначні посади, нижчі від займаної позивачем. Така пропозиція жодним чином не була обґрунтована, не був врахований рівень професійної підготовки та професійних компетентностей позивача, зокрема, наявність понад двадцятирічного стажу державної служби, повної вищої юридичної освіти та ступеня кандидата юридичних наук. За таких обставин, сторона позивача вважає, що наказ про звільнення ОСОБА_1 є протиправним, необґрунтованим та підлягає скасуванню, а позивач - поновленню на посаді в судовому порядку.

Згідно з відзивом на позовну заяву, запереченнями на відповідь на відзив та усними поясненнями представника в судовому засіданні, Головне управління ДПС у Рівненській області позов не визнає. Обґрунтовуючи свою позицію, сторона відповідача зауважує, що звільнення ОСОБА_1 відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідно до наказу ДПС «Про делегування окремих повноважень з питань управління персоналом» №443 від 12.07.2022, наказів ГУ ДПС у Рівненській області «Про введення в дію Переліку змін №4 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Рівненській області» №220 від 07.11.2024, «Про введення в дію Переліку змін №2 до Штатного розпису» №62-ф від 08.11.2024 та на підставі п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VІІІ, ОСОБА_1 14.11.2024 вручено попередження про наступне звільнення з одночасним пропонуванням вакантних посад державної служби, а саме посад: заступника начальника відділу супроводження судових справ управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Рівненській області; завідувача Здолбунівського сектору обслуговування платників Рівненської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області; завідувача Костопільського сектору обслуговування платників Рівненської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області. Позивач відмовився від проставлення підпису про ознайомлення з попередженням про наступне звільнення від 14.11.2024, у зв`язку із чим було складено відповідний акт відмови. Також ОСОБА_1 відмовився від запропонованих вакантних посад. Відтак, позивача було повідомлено у письмовій формі з попередженням про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури та штатного розпису не пізніше ніж за 30 календарних днів до звільнення, і одночасно запропоновано вакантні посади, що відповідали його професійній підготовці та професійному рівню, від переведення на які останній відмовився. Таким чином Головне управління ДПС у Рівненській області виконало обов`язок, установлений частиною третьою статті 87 Закону №889-VIII, щодо пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби або, як виняток, нижчої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. На спростування доводів сторони позивача про недотримання суб`єктом призначення/керівником державної служби обов`язку врахування переважного права на залишення на роботі, сторона відповідача зауважувала, що КЗпП України, як і Закон №889-VIII не регламентує як саме (за якою процедурою, на основі яких документів) має визначатися рівень кваліфікації і продуктивності праці. Доводила, що при вирішенні питання про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області ОСОБА_2 було взято до уваги продуктивність праці позивача. Крім того, було враховано, що позивача поновлено на посаді заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області 22.08.2024, відтак, оцінювання результатів службової діяльності у 2024 році він не проходив. В той же час, згідно з наказом ДПС №911 від 10.12.2024, за результатами оцінювання службової діяльності в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області ОСОБА_3 отримав позитивну оцінку. А відповідно до наказу Головного управління ДПС у Рівненській області №207-о від 02.12.2024, ОСОБА_4 , який обіймав посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області, отримав відмінну оцінку. З огляду на викладене, доводила, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області дотримано встановленої законодавством процедури при вирішенні питання щодо звільнення позивача.

Згідно з відзивом на позовну заяву, запереченнями на відповідь на відзив та усними поясненнями представника в судовому засіданні, Державна податкова служба України, позов не визнає. Обґрунтовуючи свою позицію, сторона відповідача зауважує, що керуючись положеннями наказу №443 від 12.07.2022, виконуючим обов`язки начальника ГУ ДПС Троцком Андрієм 14.11.2024 видано заступнику начальника ГУ ДПС ОСОБА_1 попередження про наступне звільнення із пропозицією вакантних посад державної служби категорії «Б» у ГУ ДПС станом на 14.11.2024. Зазначене попередження ОСОБА_1 не підписано, проте надано відомості щодо отримання ним копії попередження та висловлено ним позицію щодо тексту попередження від 14.11.2024. Працівниками ГУ ДПС складено акт відмови від проставлення підпису про ознайомлення з попередженням про наступне звільнення ГУ ДПС від 14.11.2024. Абзацом 3 ч.3 ст.87 Закону №889-VІІІ встановлено, що державний службовець звільняється на підставі п.1 ч.1 цієї статті у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду. Також частиною третьою статті 41 Закону №889-VІІІ, яка визначає порядок та умови переведення державних службовців, передбачено, що переведення здійснюється лише за згодою державного службовця. Наказом ДПС №1609-о від 30.12.2024, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності штату державних службовців, згідно з п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VІІІ, за погодженням з Міністерством фінансів України від 26.12.2024 №17030-17-6238414, ОСОБА_1 припинено державну службу та звільнено з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області. При цьому, відповідачами виконано вимоги ч.3 ст.87 Закону №889 щодо попередження про наступне звільнення та пропонування іншої посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей, та правомірно звільнено з посади державної служби, у зв`язку з відмовою останнього від переведення на запропоновані посаді. За наведеного, сторона відповідача в задоволенні позову просила відмовити.

Згідно з відзивом на позовну заяву та усними поясненнями представника в судовому засіданні, Міністерство фінансів України позов не визнає. Сторона даного відповідача зауважила, що призначення та звільнення особи з державної служби має завжди відбуватися у законний спосіб, проте Міністерство фінансів України безпосередньо не є суб`єктом призначення та звільнення позивача. Листом №2480/4/99-00-11-02-01-04 від 12.12.2024 Державна податкова служба України надіслала пакет документів з проханням погодити звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області. Міністерство фінансів України розглянуло подання Державної податкової служби України та погодило звільнення за умови дотримання законодавства про державну службу листом №17030-17-62/38414 від 26.12.2024. Наголосила, що Міністерство фінансів України не уповноважене жодним нормативно-правовим актом на здійснення перевірки Центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується ним з питань дотримання законодавства про державну службу. Також зауважила, що погодження саме по собі не є рішенням суб`єкта владних повноважень (актом індивідуальної дії), а тому не може безпосередньо породжувати факт звільнення. Таким чином заявлена позивачем вимога щодо визнання протиправним та скасування погодження Мінфіну є необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а залучення Мінфіну, як відповідача у справі є безпідставним, оскільки Міністерство фінансів України безпосередньо не порушувало прав позивача. Між позивачем та Мінфіном у контексті заявлених позовних вимог не існує трудових відносин, оскільки Мінфін не є суб`єктом призначення позивача та його роботодавцем, що свідчить про безпідставність наділення Мінфіну процесуальним статусом відповідача у даній справі.

Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне.

ОСОБА_1 в 1999 році закінчив Донецький державний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобув кваліфікацію юриста (а.с.73 том 1).

На підставі рішення Атестаційної колегії Приватного вищого навчального закладу «Університет Короля Данила» від 18.12.2018 - здобув науковий ступінь кандидата юридичних наук (а.с.74 том 1)

Присягу державного службовця прийняв 31.08.2008, будучи прийнятим на посаду провідного інспектора оперативного відділу №1 оперативної служби Департаменту аналізу ризиків та аудиту Держмитслужби України (а.с.56 том 1).

В Держмитслужбі працював до 27.05.2013 (а.с.47-65 том 1).

28.05.2013 ОСОБА_1 в порядку переведення був призначений на посаду головного державного ревізора-інспектора відділу інспектування Департаменту відомчого контролю та внутрішнього аудиту Міністерства доходів і зборів України.

У зв`язку з утворенням Державної фіскальної служби України шляхом перетворення Міністерства доходів і зборів України, з 09.07.2014 - переведений на посаду головного державного ревізору-інспектора відділу інспектування Департаменту відомчого контролю та внутрішнього аудиту ДФС.

До 20.02.2020 працював у різних Департаментах ДФС, а 21.02.2020 в порядку переведення призначений на посаду начальника відділу фінансових розслідувань Департаменту боротьби з відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом Державної податкової служби України (а.с.66-70 том 1).

З 23.06.2020 по 20.09.2020 ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника управління - начальника відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів Головного управління ДПС в Одеській області (а.с.70 том 1).

З 21.09.2020 по 24.08.2021 обіймав посаду заступника начальника управління - начальника відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Одеській області (а.с.71 том 1).

Наказом ДПС України №1795-о від 25.08.2021 ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області у порядку переведення з Головного управління ДПС в Одеській області, як переможця конкурсу (а.с.229 том 1).

Наказом ДПС України №1011-0 від 21.08.2023 ОСОБА_1 було звільнено з посади за вчинення дисциплінарного проступку (а.с.226 том 1), а наказом №1021-о від 21.08.2024 поновлено на посаді та державній службі на підставі рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21.08.2023 у справі №460/9966/23, що набрало законної сили 19.03.2024 (а.с.227 том 1).

Відповідно до посад державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів, використаних в постанові Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» №15 від 18.01.2017 посада заступника начальника Головного управління ДПС відноситься підкатегорії «Б2».

Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області «Про введення в дію Переліку змін №4 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Рівненській області» №220 від 07.11.2024, затвердженим в.о. Голови ДПС України 05.11.2024, введено в дію перелік змін №4 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Рівненській області, відповідно до яких, зокрема, виведено зі структури чотири штатні одиниці заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області та введено дві штатні одиниці заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області (а.с.32-39 том 1).

Наказом Головного управління ДПС у Рівненській області «Про введення в дію Переліку змін №2 до Штатного розпису» №62-ф від 08.11.2024, який затверджений 08.11.2024 в.о. Голови ДПС України, виведено, зокрема, зі штатного розпису дві посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області (а.с.40-46 том 1).

Як стверджено стороною відповідача 1, станом на 14.11.2024 посади заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області, окрім ОСОБА_1 , обіймали: ОСОБА_5 (наказ ДПС України «Про призначення ОСОБА_5 » №499-о від 05.05.2023) та ОСОБА_6 (наказ ДПС України «Про призначення ОСОБА_6 » №1088-о від 01.09.2023).

ОСОБА_5 , при цьому, був виконуючим обов`язки начальника ГУ ДПС у Рівненській області.

Як встановлено судом, на підставі наказів ГУ ДПС у Рівненській області «Про введення в дію Переліку змін №4 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Рівненській області» №220 від 07.11.2024, «Про введення в дію Переліку змін №2 до Штатного розпису» №62-ф від 08.11.2024 та керуючись наказом ДПС України «Про делегування окремих повноважень з питань управління персоналом» №443 від 12.07.2022, ОСОБА_1 за підписом в.о. начальника ГУ ДПС у Рівненській області Андрія Троцко сформовано Попередження про наступне звільнення (а.с.20 том 1).

В попереджені зазначено про те, що відбувається скорочення посади державної служби, з огляду на що ОСОБА_1 підлягатиме звільненню відповідно до п.1 ч.1 ст.87 Закону №889-VІІІ не раніше ніж 30 календарних днів з моменту ознайомлення. Одночасно запропоновано переведення на такі три вакантні посади державної служби:

1. заступника начальника відділу супроводження судових справ управління правового забезпечення Головного управління ДПС у Рівненській області;

2. завідувача Здолбунівського сектору обслуговування платників Рівненської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області;

3. завідувача Костопільського сектору обслуговування платників Рівненської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Рівненській області.

Відповідно до посад державної служби з урахуванням категорій, підкатегорій та рівнів державних органів, використаних в постанові Кабінету Міністрів України «Питання оплати праці працівників державних органів» №15 від 18.01.2017, дані посади відноситься підкатегорії «Б3».

Доказів пропонування ОСОБА_1 інших посад, як і доказів попередження про наступне звільнення інших осіб, які обіймали посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області, суду не надано.

Позивач відмовився від проставлення підпису у відповідній графі Попередження про наступне звільнення, у зв`язку із чим комісією відповідача 1 було складено акт відмови, датований 14.11.2024 (а.с.22-23 том 1). Разом з тим на зворотній стороні Попередження про наступне звільнення, ОСОБА_1 зазначив про отримання його ксерокопії і висловив свої зауваження про те, що йому не запропоновано рівнозначну посаду заступника начальника в ГУ ДПС у Рівненській області або в інших областях, наголосивши на тому, що у посадових осіб ГУ ДПС у Рівненській області відсутні повноваження пропонувати йому вакантні посади, натомість такі повноваження належать Голові ДПС України (а.с.21 том 1).

Листом № 2480/4/99-00-11-02-01-04 від 12.12.2024 Державна податкова служба України надіслала до Міністерства фінансів України прохання погодити звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області, до якого долучила копії документів: біографічну довідку, попередження про звільнення з актом відмови від підпису, перелік змін №4 до Організаційної структури Головного управління ДПС у Рівненській області та перелік змін №2 до Штатного розпису (а.с. 143-164 том 1).

Міністерство фінансів України розглянуло подання та погодило звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області за умови дотримання законодавства про державну службу листом № 17030-17-62/38414 від 26.12.2024 (а.с.165 том 1).

30 грудня 2024 року в.о. Голови Державної податкової служби України Тетяною Кірієнко винесено наказ №1609-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 », яким припинено державну службу та звільнено ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області, 30 грудня 2024 року, у зв`язку із скороченням посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення або чисельності державних штату службовців, згідно з пунктом 1 частини першою статті 87 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (зі змінами). Також даним наказом Головному управлінню ДПС у Рівненській області доручено вжити заходів щодо ознайомлення зі змістом цього наказу ОСОБА_1 в установленому порядку та забезпечити проведення розрахунку згідно з чинним законодавством. Підставою наказу зазначено: лист Головного управління ДПС у Рівненській області від 03.12.2024 № 6946/8/17-00-11-13, попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 , акт відмови від проставлення підпису про ознайомлення з попередженням про наступне звільнення від 14.11.2024, лист Головного управління ДПС у Рівненській області від 26.12.2024 № 7456/8/17-00-11-13, лист-погодження Міністерства фінансів України від 26.12.2024 № 17030-17-62/38414 (а.с.228 том 1).

30 грудня 2024 року в.о. начальника Головного управління ДПС у Рівненській області Андрієм Троцко видано наказ №226-о «Про оголошення наказу ДПС України від 30.12.2024 року №1609-о», яким також визначено порядок проведення розрахунку з ОСОБА_1 (а.с.220 том 1).

Обґрунтовуючи свою позицію, що при скороченні двох з чотирьох посад заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області, звільненню підлягав саме ОСОБА_1 , відповідач -1 долучив до матеріалів справи: наказ ДПС України «Про затвердження Висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців територіальних органів ДПС, які займають посади начальників територіальних органів ДПС (осіб, які виконують їхні обов`язки), у 2024 році» № 911 від 10.12.2024, за яким ОСОБА_5 отримав позитивну оцінку (а.с.223-225 том 1) та наказ ГУ ДПС «Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців Головного управління ДПС у Рівненській області у 2024 році» №207-о від 02.12.2024, за яким ОСОБА_6 отримав відмінну оцінку (а.с.218-219 том 1), а також вказав, що оцінювання результатів службової діяльності ОСОБА_1 у 2024 році не проводилась з огляду на те, що він був поновлений на посаді лише 21.08.2024.

Станом на дату звільнення - 30.12.2024 в штатному розписі Головного управління ДПС у Рівненській області передбачено дві посади заступника начальника, які обіймали: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Разом з тим, судом встановлено, що в проміжок часу з 14.11.2024 (дата попередження позивача про наступне звільнення) по 30.12.2024 (дата звільнення позивача) в Державній податковій службі України та її територіальних органах, які є відокремленими підрозділами без права юридичної особи, налічувалося тридцять п`ять вакантних посад державної служби підкатегорії «Б2» (а.с.182-185 том 2).

Зокрема, в переліку вакантних посад фігурують посади: заступника начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області, заступника начальника Головного управління ДПС у Волинській області, заступника начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, заступника начальника Головного управління ДПС у Донецькій області, заступника начальника Головного управління ДПС у Житомирській області, заступника начальника Головного управління ДПС у Закарпатській області, заступників начальника Головного управління ДПС у Київській області (дві посади), заступника начальника Головного управління ДПС у Луганській області, заступника начальника Головного управління ДПС у Львівській області, заступників начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області (дві посади), заступника начальника Головного управління ДПС у Полтавській області, заступників начальника Головного управління ДПС у Сумській області (дві посади), заступників начальника Головного управління ДПС у Хмельницькій області (дві посади), заступника начальника Головного управління ДПС у Черкаській області, заступника начальника Головного управління ДПС у Чернівецькій області, заступників начальника Головного управління ДПС у Чернігівській області (дві посади). Дані посади не лише відносяться до тієї самої підкатегорії посад державної служби, яку обіймав позивач, а й передбачають виконання тотожних (або дуже схожих) посадових обов`язків, які виконував позивач на своїй посаді.

Жодної з вищеперелічених посад позивачу в період з 14.11.2024 по 30.12.2024 не пропонувалося і дана обставина визнається усіма учасниками справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, урегульовані Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015.

Пункт 4 статті 83 вказаного Закону серед підстав для припинення державної служби виділяє її припинення за ініціативою суб`єкта призначення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 цього Закону, однією з підстав для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Частиною третьою цієї статті визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю. Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Текстуальний зміст наведеної норми свідчить на користь того, що державний службовець підлягає звільненню за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII лише у тому випадку, якщо у відповідному державному органі чи установі відсутні вакансії інших посад державної служби, рівнозначних або навіть нижчих, або ж, якщо державний службовець відмовився від усіх запропонованих вакансій.

Відповідно до цього, керівник державної служби зобов`язаний запропонувати такому державному службовцю всі вакансії, які існують в установі, в першу чергу ті, які є рівнозначними тій посаді, яку він займав, або навіть і нижчу займаній ним посаді, з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей, незалежно від того, в якому відокремленому підрозділі державний службовець працював.

Доведення відсутності можливості запропонувати державному службовцю, посада якого скорочується, іншу рівнозначну посаду державної служби, покладається на керівництво відповідної державної служби.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №889-VIII посади державної служби в державних органах поділяються на категорії та підкатегорії залежно від порядку призначення, характеру та обсягу повноважень, змісту роботи та її впливу на прийняття кінцевого рішення, ступеня посадової відповідальності, необхідного рівня кваліфікації та професійних компетентностей державних службовців.

За визначенням у пункті 6 частини 1 статті 2 цього ж Закону» рівнозначна посада - це посада державної служби, що належить до однієї підкатегорії посад державної служби з урахуванням рівнів державних органів.

Отже, при скороченні чисельності або штату державних службовців, скороченні посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізації державного органу пропонування державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей із врахуванням переважного права на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю, є обов`язком суб`єкта призначення або керівника державної служби.

Така правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 20 березня 2023 року по справі № 580/7962/21.

Верховний Суд у постанові від 23 лютого 2023 року по справі №140/9066/21 визнав застосовною до правовідносин про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, після внесення змін до частини третьої статті 87 цього Закону, правову позицію, неодноразово висловлену Верховним Судом, зокрема у постановах від 25 липня 2019 року у справі № 807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16 та інших, за якою, обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 05 квітня 2023 року у справі № 640/12871/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 340/1791/22, від 11 травня 2023 року у справі №380/9574/21, від 27 червня 2023 року у справі № 120/3712/21-а, від 14 вересня 2023 року, від 12 жовтня 2023 року у справі № 380/10238/21, в яких Верховний Суд резюмував, що у випадку звільнення державного службовця в разі реорганізації державного органу, що є підставою для звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону №889-VIII, суб`єкт призначення/керівник державної служби повинен запропонувати державному службовцеві, попередженого про звільнення посади, усі вакантні посади, на які можна було б його перевести.

Як встановлено судом, попередження про наступне звільнення заступнику начальника Головного управління ДПС у Рівненській області ОСОБА_1 вручено 14.11.2024.

На цей час в Державній податковій службі України та її територіальних органах, які є відокремленими підрозділами без права юридичної особи, налічувалося двадцять дев`ять вакантних посад державної служби підкатегорії «Б2». Ще шість вакантних посад з`явилося згодом. Жодна з цих вакантних посад ОСОБА_1 не пропонувалась.

Натомість пропозиція про вакантну посади зводилась лише до трьох посад державної служби підкатегорії «Б3», тобто нижчої підкатегорії. Всі ці запропоновані посади були у штаті Головного управління ДПС у Рівненській області, хоча позивач у зауваженнях до Повідомлення про наступне звільнення висловлював свою позицію щодо посад підкатегорії «Б2» у Головних управліннях ДПС інших областей.

У ході судового розгляду відповідач-1 та відповідач -2 не подали до суду ні доказів пропонування позивачу всіх наявних вакансій, ні доказів неможливості здійснення таких пропозиції, ні доказів неможливості надати позивачу іншу роботу, відповідно до його професійної підготовки та професійних компетентностей.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відносно позивача у спірних правовідносинах не була дотримана процедура звільнення, визначена частиною третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.

Окремо суд зауважує і на тому, що згідно підпункту 16 пункту 11 «Положення про Державну податкову службу України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №227 від 06.03.2019, голова ДПС призначає на посаду та звільняє з посади за погодженням з Міністром фінансів керівників та заступників керівників територіальних органів ДПС. Аналогічно за пунктом 12 «Положення про Головне управління ДПС у Рівненській області», що затверджене наказом ДПС України №643 від 12.11.2020, начальник ГУ ДПС має заступників, яких призначає на посади та звільняє з посад Голова ДПС, відповідно до законодавства про державну службу. Таким чином, суб`єктом призначення на посаду заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області та звільнення з цієї посади є Голова ДПС України, до обов`язків якого за правилами ч.3 ст.87 Закону №889-VІІІ і належить пропозиція державному службовцю іншої рівнозначної посади державної служби. Відповідно до цього, для належної реалізації наказу в.о. Голови ДПС України «Про делегування окремих повноважень з питань управління персоналом» №443 від 12.07.2022, зокрема в частині делегування повноважень про попередження заступників керівника територіального органу ДПС про наступне звільнення та пропонування іншої рівнозначної посади, Державна податкова служба України мала забезпечити Головне управління ДПС у Рівненській області інформацією про усі посади державної служби підкатегорії «Б2», які були вакантними і могли пропонуватися для зайняття особі, посада якої підлягає скороченню.

Крім того, суд зауважує, що процедура вивільнення працівників у зв`язку із скороченням чисельності та штату працівників передбачає обов`язок роботодавця врахувати переважне право працівників з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці на залишення на роботі.

Для виявлення працівників, які підлягають у першу чергу залишенню на роботі при скороченні штатів, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом складання відповідної довідки у довільній формі з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі.

Аналогічні правові висновки щодо застосування норм КЗпП України викладені в постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №816/1232/17, від 27 лютого 2020 року у справі №620/1941/19, від 11 березня 2020 року у справі №813/1220/16, які враховуються судом у силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Відповідач -1 покликався на результати річного оцінювання інших працівників та на вивчення в.о. начальником ГУ ДПС у Рівненській області - Андрієм Троцко кваліфікації і продуктивності праці заступників начальника ГУ ДПС у Рівненській області .

Поміж того, що результати такого аналізу в будь-якій формі не відображені, суд оцінює їх досить критично, позаяк ОСОБА_5 був заступником начальника ГУ ДПС у Рівненській області, тобто обіймав таку саму посаду, як і ОСОБА_1 , як і ОСОБА_6 , а тому виконуючи обов`язки начальника ГУ ДПС у Рівненській області за жодних умов не міг визначати хто з них трьох підлягає залишенню на посаду, а хто скороченню.

Відповідач 2 доказів проведення будь-якого аналізу суду не надав і про проведення такого не повідомляв.

З урахуванням викладеного, суд дійшла висновку і про те, що при визначенні переважного права на залишенні на роботі, відповідачі 1 та 2 діяли не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством, необґрунтовано та свавільно.

Що стосується відповідача -3, то відповідно до п. 7 ч.2 ст. 18 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» № 3166-VI від 17.03.2011,міністр погоджує призначення на посади та звільнення з посад керівників та заступників керівників самостійних структурних підрозділів апарату центрального органу виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується ним. Наказом Міністрерства фінансів України №467 від 04.05.2018 затверджено Порядок погодження Міністром фінансів України призначення на посади та звільнення з посад керівників і заступників керівників самостійних структурних підрозділів апаратів центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України.

Згідно пунктів 9, 10 Порядку № 467 у разі внесення керівником центрального органу виконавчої влади подання щодо погодження звільнення з посади керівника або заступника керівника самостійного структурного підрозділу апарату центрального органу виконавчої влади на ім`я Міністра фінансів України у поданні зазначаються прізвище, ім`я, по батькові особи, що звільняється, назва займаної посади, правові підстави звільнення та за потреби обґрунтовуються причини неможливості перебування особи на займаній посаді. До подання додається копія заяви особи про звільнення. Матеріали службового розслідування, медична довідка, інші документи, що безпосередньо стосуються справи, додаються до подання за потреби.

Отже, прийняттю ДПС України наказу про звільнення позивача з посади заступника начальника ГУ ДПС у Рівненській області передувало отримання від Міністра фінансів України погодження на таке звільнення. Разом з тим таке погодження, саме по собі не може розглядатися як підстава для звільнення. Тим більше, Міністра фінансів України не наділений в даному випадку жодними владними управлінськими повноваженнями щодо перевірки дотримання Державною податковою службою України процедури звільнення, яка визначена частиною третьою статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015.

Більше того, Міністерство фінансів України листом №17030-17-62/38414 від 26.12.2024 за результатами розгляду подання Державної податкової служби України погодило звільнення позивача, але за умови дотримання законодавства про державну службу.

Оскільки Міністерство фінансів України безпосередньо прав позивача не порушувало, то вимоги ОСОБА_1 до даного відповідача задоволенню не підлягають.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи, суд вважає, що наказ Державної податкової служби України від 30.12.2024 №1609-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » та виданий на його реалізацію наказ Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області від 30.12.2024 №226-о «Про оголошення наказу ДПС України від 30.12.2024 року №1609-о», є таким, що не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 - поновленню на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області з 31.12.2024.

Відповідно до статті 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З огляду на викладені норми, при обчисленні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.

Аналогічну позицію було висловлено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 по справі № 635/2084/16-ц.

Згідно з довідкою про заробітну плату позивача (а.с.188 том 1), його середньоденна заробітна плата складає 2962,93 грн. Період вимушеного прогулу з 31.12.2024 по 19.03.2025 (включно) становить 57 робочих дні. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 168887,00 грн.

Одночасно суд зауважує, що відповідно до пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку. Податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є, відповідно, обов`язком роботодавця, а не працівника, то сума заробітної плати за час вимушеного прогулу визначена без утримання такого податку та інших обов`язкових платежів, які повинен утримати та сплатити за працівника роботодавець.

За усього наведеного вище позовні вимоги ОСОБА_1 про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають до задоволення.

Приписами пунктів 2 та 3 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З врахуванням наведених положень, стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 65184,46 грн. та поновлення на роботі належить до негайного виконання.

В силу положень ч.5, ч.6 ст.382 КАС України, за письмовою заявою заявника суд під час ухвалення рішення суду може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати звіт про його виконання. Перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду. Заява, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути подана не пізніше завершення судових дебатів, а якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження - не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд під час ухвалення рішення суду за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене таке рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення суду, якщо суд допускає його негайне виконання.

За наведеного, суд вважає за необхідне покласти на відповідачів 1 та 2 обов`язок по поданню в десятиденний строк звіту про виконання рішення суду, в частині, яка підлягає до негайного виконання.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших витрат суду не подано, підстави для застосування статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області, Державної податкової служби України задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової служби України «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » №1609-о від 30.12.2024.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області «Про оголошення наказу ДПС України від 30.12.2024 року №1609-о» №226-о від 30.12.2024.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області з 31.12.2024.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області середній заробіток за час вимушеного прогулу прогулу з 31.12.2024 по 19.03.2025 включно в розмірі 168887,00 грн. (сума зазначена без урахування обов`язкових утримань).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області з 31.12.2024.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 65184,46 грн. (сума зазначена без урахування обов`язкових утримань).

Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Рівненській області та Державну податкову службу України подати у десятиденний строк звіт про виконання рішення суду в частині, допущеній до негайного виконання.

В позові ОСОБА_1 до Міністерства фінансів України про визнання протиправним та скасування Погодження від 26.12.2024 № 17030-17-62/38414 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника Головного управління ДПС у Рівненській області, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166) Відповідач - Державна податкова служба України (Львівська площа, буд. 8,м. Київ,04053, ЄДРПОУ/РНОКПП 43005393) Відповідач - Міністерство фінансів України (вул. Межигірська, 11,м. Київ,04071, ЄДРПОУ/РНОКПП 00013480)

Повний текст рішення складений 21 березня 2025 року

Суддя Н.В. Друзенко