Справа № 320/2885/25
Суддя: Вісьтак М.Я.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року справа №320/2885/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Вісьтак М.Я., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання неправомірними дій, бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

Суть спору.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.04.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії за віком та здійснити нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.04.2024 року;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у повному обсязі судові витрати на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 );

- встановити строк Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві для подачі звіту про виконання судового рішення;

- звернути до негайного виконання рішення суду в межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Листом-відповіддю від 28.06.2024 року їй було повідомлено відповідачем, що у зв`язку з виявленням факту призначення пенсії позивачу в Автономній Республіці Крим у 2013 році, виплату пенсії, призначеної на підставі заяви від 03.02.2024 призупинено з 01.04.2024 року до з`ясування обставин.

Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його законні права на належний соціальний захист та пенсійне забезпечення, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

03.02.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, підставою для призупинення виплати пенсії є те, що позивач звернувся через вебпортал електронних послуг із заявою як внутрішньо переміщена особа, наголосив на неможливості витребування в пенсійного органу РФ пенсійної справи позивача з документами про припинення виплати пенсії органами пенсійного забезпечення РФ. А отже відповідач призупинив виплату пенсії позивачу з 01.04.2024 року до з`ясування обставин.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами. За результатами відповідного розгляду судом було встановлено наступне.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Позивач, ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), 1957 року народження, є громадянкою України, з грудня 2014 року є внутрішньо-переміщеною особою з тимчасово окупованої території, а саме з м. Джанкой, Автономної Республіки Крим. Вказане підтверджується відповідними копіями документів, що були додані позивачем до позовної заяви, а саме: копією довідки, виданої Управлінням соціального захисту населення Шевченківської РДА в м. Києві від 03.12.2014 року № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції; копією довідки від 12.02.2018 року №4215 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи виданої 12 лютого 2018 року Управлінням соціального захисту населення Шевченківської РДА в м. Києві.

03.02.2024 позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

З 01.04.2024 року відповідачем було призупинено виплату пенсії позивачу, про що позивачу було повідомлено листом-відповіддю від 28.06.2024 на адвокатський запит представника позивача. З огляду на зміст копії листа-відповіді за №2600-0202-8/128861 від 28.06.2024, дане призупинення відбулося у зв`язку з виявленням відповідачем факту призначення пенсії позивачу в Автономній Республіці Крим у 2013 році. Призупинення пенсійним органом було вирішено застосувати до повного з`ясування обставин.

Отримавши таку відповідь на адвокатський запит свого представника, не погоджуючись з діями пенсійного органу, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Висновки суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Ключовим питанням у цій справі є наявність правових підстав для призначення пенсії за віком органами Пенсійного фонду України громадянам України, які проживали та набули права на пенсію на території АР Крим та м. Севастополь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004 (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 зазначеного Закону № 1058-IV право на отримання пенсії та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку, чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідно виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадку коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

15.04.2014 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII (далі - Закон №1207-VII), яким визначено статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії російської федерації, встановлено особливий правовий режим на цій території, визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1207-VII сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнано тимчасово окупованою територією.

З 22.11.2014 набув чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» № 1706-VII від 20.10.2014 (далі - Закон №1706-VII), яким встановлені гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ст. 1 цього Закону внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 зазначеного Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Позивач стверджує, що добровільно змінив місце проживання і не є внутрішньо переміщеною особою, незважаючи на те, що має відповідну довідку.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» установлено, що призначення, відновлення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщеним особам, у тому числі особам, які відмовились відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюються територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Таким чином, призначення (поновлення виплати) пенсій особам, які проживали на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, залишили її та зареєстрували місце проживання та постійно проживають на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження, здійснюється територіальними органами Пенсійного фонду України на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб.

Крім того, виключний перелік підстав для припинення виплати пенсій наведено у статті 49 Закону №1058-IV, наявність яких у справі, що розглядається, встановлено не було.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтю 46 цього Закону (частина друга статті 49 Закону № 1058-IV).

Судом установлено, що позивачу було призупинено виплату пенсії, оскільки через введений воєнний стан унеможливлено листування з країною-агресором та, як наслідок, отримання пенсійної справи позивача та документів про припинення виплати пенсії за попереднім місцем отримання пенсії. Водночас відповідач не надав суду жодного належного доказу того, що позивачу колись призначалась/виплачувалась пенсія в Автономній Республіці Крим.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що підставою для оскаржуваного призупинення виплат пенсії позивача стало виявлення факту призначення позивачу пенсії в Автономній Республіці Крим. Разом із тим ані відзив, ані лист-відповідь за №2600-0202-8/128861 від 28.06.2024 не містить пояснень того, ким саме, коли і за яких обставин було виявлено такий факт, як і не містить доказів на підтвердження таких заяв відповідача.

Таким чином, право пенсіонера на отримання пенсії не може залежати від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із країною-агресором зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ "Укрпошта" на своїй офіційній сторінці в Інтернеті.

Зазначене унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до пункту 2.8 Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно з пунктом 4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, ;Про електронні довірчі послуги та ;Про захист персональних даних. Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.2018 № 55 "Деякі питання документування управлінської діяльності".

Отже, наведені відповідачем обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку з пенсійного забезпечення позивача.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, частиною другою статті 20 Закону № 389-VIII передбачено, що в умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Ураховуючи наведене суд висновує, що відсутність документів на підтвердження припинення виплати пенсії органами Пенсійного фонду російської федерації та неможливість отримання пенсійної справи пенсіонера, не може бути підставою для позбавлення його (її) права на пенсію в Україні.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у справі № 320/424/23 від 30.01.2024.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із урахуванням системного аналізу правових норм, наведених вище, досліджених судом доказів, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Зокрема, ураховуючи той факт, що пенсія позивачу була призначена 03.02.2024 і це жодною стороною не оспорюється, а також те, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_1 є протиправними, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві поновити виплату пенсії за віком та здійснити нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 з моменту її зупинення, а саме з 01.04.2024.

Наведене узгоджується із приписами пунктів 2, 4 та 10 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії позивачу у межах суми стягнення за один місяць, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються постанови суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів у межах суми стягнення за один місяць. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе допустити до негайного виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії позивачу в межах суми стягнення за один місяць.

Щодо вимоги позивача про подачу звіту відповідача, щодо виконання судового рішення. Приписами статті 1 Закону України Про виконавче провадження закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 3 Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Згідно з частиною першою статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". З наведеного убачається, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень. Разом з цим, позивачем не наведено підстав та не зазначено обставин, які б свідчили про загрозу невиконання рішення Київського окружного адміністративного суду в даній адміністративній справі.

Підсумовуючи наведене, враховуючи правовий зміст судового контролю за виконанням судового рішення, суд визнає вимогу позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, а саме строку Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві для подачі звіту про виконання судового рішення такою, що не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду із цим позовом позивачем було сплачено судовий збір на суму 968,96 грн.

Суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві витрати по сплаті судового збору у повному розмірі, а саме 484,48 грн.

Відповідно до норм Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, тому питання щодо відшкодування судових витрат у даній справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

1. 1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) щодо припинення з 01.04.2024 року виплати пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) поновити виплату пенсії за віком та здійснити нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з 01.04.2024 року.

4. Допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

5. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

6. Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 484,48 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вісьтак М.Я.