Справа № 420/33548/24
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України (далі - відповідач), в якій просить:

- визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення із доплатами, встановленими Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р., ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 р. по 06.06.2024 р. включно;

- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення із доплатами, встановленими Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р., ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 р. по 06.06.2024 р. включно.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та відповідачем 17.09.2021 р. укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах сержантського і старшинського складу. Позивач, починаючи з 01.05.2024 р. по 06.06.2024 р. сумлінно виконував свої службові обов`язки та вимоги посадової інструкції, однак виплату грошового забезпечення з урахуванням передбачених законодавством надбавок, доплат, винагород та премій не отримував. З метою з`ясування нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 , представник позивача звернулася до відповідача з відповідним запитом. З долученої до відповіді особистої картки на грошове забезпечення за 2024 рік слідує, що ОСОБА_1 не нараховано і не виплачено грошове забезпечення та додаткову винагороду відповідно до Постанови № 168 за період несення служби з 01.05.2024 р. по 06.06.2024 р. включно. Фактично в травні 2024 року сплачено грошове забезпечення із доплатою за квітень 2024 року. Будь-яких інших виплат, передбачених чинним законодавством, не нараховано і не виплачено. Вважає такі дії відповідача протиправними, так як своєчасна виплата грошового забезпечення гарантована державою.

Ухвалою від 30.10.2024 р. відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

20.11.2024 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що з 04.06.2024 р. позивач не з`являється на службі без поважних причин, з 07.06.2024 р. ОСОБА_1 знято з усіх видів забезпечення, а 19.07.2024 р. щодо позивача внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.4 ст.408 КК України (дезертирство). Відповідно до абзацу 4 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції № 468, військовослужбовці, які не повернулися в установлений строк із відрядження, відпусток або закладів охорони здоров`я, а також ті, які дезертирували - не пізніше 3 діб виключаються з усіх видів забезпечення. Факт відсутності позивача на службі має преюдиційний характер і в межах даних спірних відносин є підтвердженим та таким, що не потребує додаткового доведення. Окрім цього, згідно ч.2 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 592-ОС від 16.09.2024 р. позивачу призупинено військову службу. Отже, військова частина НОМЕР_2 суто механічно не має законних підстав виплачувати позивачу грошове забезпечення, так як він знятий з фінансового забезпечення у спосіб, визначений чинним законодавством. Також зауважує, що у спірному періоді ОСОБА_1 не здійснював жодних бойових (спеціальних) завдань, не був включений до складу підрозділів, які ці завдання виконували, а тому не має права на виплату додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 17.09.2021 р. між начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби та ОСОБА_1 укладено контракт на проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на 3 роки з 17 вересня 2021 року по 16 вересня 2024 року.

Згідно витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 07.06.2024 р. № 349-ос "Про особовий склад" знято зі всіх видів забезпечення сержанта ОСОБА_1 з 07 червня 2024 року згідно з пунктом 18 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2017 р. № 468.

Підставою прийняття наказу зазначено рапорт начальника відділення повсякденної діяльності штабу від 31.05.2024 р. № 06.2.2/21861/24-Вн, наказ начальника прикордонного загону від 05.06.2024 р. № 1465-АГ "Про призначення службового розслідування".

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 16.09.2024 р. № 592-ос "Про особовий склад" призупинено військову службу сержанту ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника прикордонного загону, стосовно якого внесено відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань Другим слідчим відділом (з локацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Миколаєві за № 0001244 від 19.07.2024 р. за ч.4 ст.408 КК України, з 19 липня 2024 року.

У даному наказі також вказано, що відповідно до пунктів 48-2, 48-3, 48-4 Положення та п.2 ст.24 Закону вважати таким, що не виконує обов`язки військової служби. Контракт про проходження військової служби призупинити.

Згідно особистої картки на грошове забезпечення за 2024 рік та архівної відомості № 1 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року ОСОБА_1 у спірному періоді нараховано та виплачено: травень 2024 року - 50145 грн. (посадовий оклад - 3000 грн., оклад за військовим званням - 740 грн., надбавка за вислугу років - 935 грн., надбавка за особливості проходження служби - 1870 грн., премія - 15600 грн., додаткова винагорода згідно Постанови № 168 - 28000 грн.); червень 2024 року - 0 грн.

10.07.2024 р. представник позивача звернулася до відповідача із адвокатським запитом щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення.

Листом від 19.07.2024 р. № 09/13971-24-Вих відповідач повідомив, що ОСОБА_1 за травень 2024 року нараховано та виплачено грошове забезпечення у повному обсязі на особистий рахунок. На підставі наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 07.06.2025 р. № 349-ос знятий з усіх видів забезпечення, грошове забезпечення ОСОБА_1 за червень та липень 2024 року не нараховувалось.

Вважаючи дії відповідача щодо не нарахування та не виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у травні, червні 2024 року протиправними, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 р. № 2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністерства внутрішніх справі України від 25.06.2018 р. № 558 затверджена Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 р. за № 854/32306 (далі - Інструкція № 558).

Пунктом 2 Інструкції № 558 визначено, що у цій Інструкції термін "грошове забезпечення" означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Згідно пункту 3 Інструкції № 558 грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

28.02.2022 р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 1-1 якої установлено, що на період воєнного стану:

військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. У разі виконання бойових (спеціальних) завдань під час ведення бойових (спеціальних) дій на лінії бойового зіткнення з противником на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до ротного опорного пункту включно, а також на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора в районах ведення воєнних (бойових) дій та на території противника військовослужбовцям додатково виплачується одноразова винагорода в розмірі 70000 гривень за кожні 30 днів (сумарно обчислених) виконання таких завдань;

військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), виплачується додаткова винагорода у розмірі 50000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань відповідно до умов, визначених Міністерством оборони;

військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 01.09.2023 р. № 726 "Деякі питання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", зареєстрованого в Міністерстві

юстиції України 04.09.2023 р. за № 1543/40599, яким затверджено Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Особливості в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Особливостей на період воєнного стану виплачуються додаткова винагорода:

у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах;

у розмірі 50000 гривень військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно, а також у складі командування та штабу військової частини (зведеного підрозділу) (у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань;

у розмірі 30000 гривень військовослужбовцям, які здійснюють бойові (спеціальні) завдання в період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у розрахунку на місяць пропорційно часу виконання таких завдань.

Згідно абзацу 2 пункту 15 Особливостей винагороди, визначені пунктом 2 цих Особливостей, не виплачуються військовослужбовцям, зазначеним у пунктах 2-6 цих Особливостей, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, у зв`язку із чим військова служба їм призупинена в порядку, визначеному частиною другою статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", - з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинення кримінального правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється за Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 р. № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

За приписами ч.1 ст.2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону № 2232-ХІІ порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.14 ст.2 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 4 статті 24 Закону № 2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

При цьому, згідно з положеннями ч.2 ст.24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини, поданих відповідно до частини п`ятої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та/або заяви, повідомлення начальника відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про вчинене кримінальне правопорушення. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2017 р. № 468 затверджено Інструкцію з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.08.2017 р. за № 1011/30879 (далі - Інструкція № 468).

Абзацом 4 пункту 18 розділу ІІІ Інструкції № 468 визначено, що особовий склад, який вибув з органів Держприкордонслужби, виключається зі списків у такі строки: ті, які не повернулися в установлений строк із відрядження, відпусток або закладів охорони здоров`я, а також ті, які дезертирували, - після ретельного їх розшуку і розслідування обставин їх дезертирства або неповернення до органу Держприкордонслужби, але не пізніше п`ятнадцяти діб із дня дезертирства і закінчення строку відрядження, відпустки або строку повернення до органу Держприкордонслужби, повідомленого закладом охорони здоров`я, але не раніше дня звільнення з військової служби. Такі військовослужбовці не пізніше 3 діб виключаються з усіх видів забезпечення.

З аналізу даних правових норм слідує, що військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували. Такі військовослужбовці звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби, а контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, в тому числі додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, таким військовослужбовцям призупиняються.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 04.06.2024 р. не з`являється на службі, у зв`язку з чим наказом начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 05.06.2024 р. № 1476-АГ призначено службове розслідування.

Висновком службового розслідування, затвердженого начальником НОМЕР_1 прикордонного загону 14.06.2024 р., встановлено факт залишення трьома військовослужбовцями НОМЕР_1 прикордонного загону, серед яких позивач, транспортного засобу марки "Маzda" державний номер НОМЕР_3 та меж ділянки автомобільної дороги ОДЕСА-РЕНІ в районі 57 км 04.06.2024 р., які були затримані прикордонним загоном Прикордонної Поліції Республіки Молдова на околиці н.п. ПАЛАНКА (РМ) й звернулися до влади країни з клопотанням про надання їм статусу біженця або додаткового статусу на території Республіки Молдова.

Наказом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби від 15.06.2024 р. № 1600-АГ "Про результати службового розслідування" копію матеріалів службового розслідування направлено на адресу Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону для надання правової кваліфікації діям, в тому числі, сержанта ОСОБА_2 .

Також начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонного загону 07.06.2024 р. прийнято наказ № 349-ос, відповідно до якого позивача з 07.07.2024 р. знято з усіх видів забезпечення згідно з пунктом 18 розділу ІІІ Інструкції з організації обліку особового складу Державної прикордонної служби України.

В подальшому начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 14.06.2024 р. № 365-ОС "Про виплату додаткової винагороди", пунктом 3 якого наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям НОМЕР_1 прикордонного загону відповідно додатку 3 цього наказу, серед яких зазначено ОСОБА_1 .

19.07.2024 р. щодо ОСОБА_1 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань Другим слідчим відділом (з дислокацією у м.Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м.Миколаєві, за № 0001244 за ч.4 ст.408 КК України (дезертирство).

Тобто, підставою на нарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у червні 2024 року став факт самовільного залишення місця служби ОСОБА_1 та не виконання ним службових обов`язків і бойових (спеціальних) завдань.

Суд зауважує, що позивачем не надано доказів оскарження наказу від 14.06.2024 р. № 365-ОС, визнання його протиправним та скасування.

За таких обставин відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, у червні 2024 року.

Що стосується травня 2024 року, то відповідно до особистої картки на грошове забезпечення за 2024 рік та архівної відомості № 1 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року ОСОБА_1 нараховано та виплачено за травень 2024 року 50145 грн., з яких: посадовий оклад - 3000 грн., оклад за військовим званням - 740 грн., надбавка за вислугу років - 935 грн., надбавка за особливості проходження служби - 1870 грн., премія - 15600 грн., додаткова винагорода згідно Постанови № 168 - 28000 грн., а тому твердження позивача про те, що у травні 2024 року не здійснено виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, не відповідають дійсності.

Доводи позивача щодо відображення у травні 2024 року грошового забезпечення за квітень 2024 року суд вважає безпідставними, так як в особовій картці відображено нараховане та виплачене грошове забезпечення окремо по місяцях з січня по травень 2024 року, про що свідчать відповідні графи розділів "Дані про виплати за 2024 рік" та "Додаткові виплати".

Крім того, перерахування грошового забезпечення на розрахунковий рахунок позивача підтверджується платіжними інструкціями від 10.05.2024 р. № 1929, від 14.05.2024 р. № 1973, в яких призначення платежу зазначено "грошове забезпечення за травень 2024 року", реєстрами перерахувань на карткові рахунки співробітників військової частини НОМЕР_4 ПАТ КБ "Приватбанк" за травень 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному ьта об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач належними та допустимими доказами довів правомірність своїх дій, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко