Справа № 380/4251/25
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19 березня 2025 рокусправа № 380/4251/25

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кравців О.Р. одержав позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20.09.2022 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 20.09.2022 по 20.05.2023, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні основної відпустки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби за період з 20.09.2022 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, виходячи із розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018, шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, компенсації за невикористані дні основної відпустки, компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, одноразової грошової допомоги при звільненні передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»,нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби за період з 20.09.2022 по 20.05.2023, виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву залишено без руху. Вказано, що до суду позивач звернувся із пропуском трьохмісячного строку, проте не долучив до позовної заяви клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Представник позивача подав заяву про усунення недоліків, в якій вказав, що позивач дізнався виключно з відповіді на адвокатський запит від 04.02.2025 про нараховане та виплачене грошового забезпечення за спірні періоди під час проходження військової служби. Наголосив, що позивач виключений зі списків Військової частини НОМЕР_1 тільки після 02.01.2025. Також, вказав, що 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який продовжений і діє на цей час. ОСОБА_1 є чинним військовослужбовцем Збройних Сил України в спірні періоди перебував на посаді командира 1 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , а також, у подальшому на посаді заступника командира Військової частини НОМЕР_2 , 02.01.2025 переведений на нове місце служби та призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.11.2024 №1283 на посаду заступника командира Військової частини НОМЕР_3 Військової частини НОМЕР_4 , і вибув до нового місця служби село Мала Любаша, Рівненської області.

Враховуючи викладене, вважає, що причини поновлення строку на звернення до суду є поважними.

При розгляді заяви суд керується таким.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Частиною 5 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Статтею 234 КЗпП України передбачено можливість у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, поновлення вказаних строків, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

Верховний Суд у постанові від 25.04.2023 у справі №380/15245/22 сформував висновок щодо строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці військовослужбовців, відповідно до якого, вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді справи. Суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголосив, що положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати тримісячний строк, передбачений статтею 233 КЗпП України.

Водночас слід зазначити, що у цій справі позивач просить визнати протиправними дії відповідача щодо здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20.09.2022 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військове (спеціальне) звання, виходячи із розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018.

Отже, предметом цього спору є розмір грошового забезпечення позивача за чітко визначений період з 20.09.2022 по 20.05.2023. Однак до суду позивач звернувся лише 05.03.2025, тобто з пропуском тримісячного строку, передбаченого частиною 1 статті 233 КЗпП України.

Статтею 234 КЗпП України передбачена можливість поновити пропущений з поважних причин строк, встановлений статтею 233 КЗпП України.

Також, частинами 1 та 2 статті 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й з об`єктивної можливості цієї особи знати про такі факти.

День, коли особа дізналася про порушення свого права це встановлений з доказів день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути, зокрема, день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Слід зауважити, що спір у цій справі стосується питання розміру грошового забезпечення (заробітної плати) позивача за конкретно визначений період з 20.09.2022 по 20.05.2023.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині 2 статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

За загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується як мінімум щомісяця.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення. Вказана гарантія передбачає виплату військовослужбовцям грошового забезпечення у розмірах встановлених Кабінетом Міністрів України та у порядку визначеному Міністром оборони України (частина 4 статті 9 Закону №2011-XII).

Тобто після отримання саме за вересень 2022 року травень 2023 року включно грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж необхідно, позивач дізнався про своє порушене право. Водночас суддя звертає увагу, що позивач не вказує на здійснення виплати грошового забезпечення в меншому розмірі, ніж встановлений нормами законодавства ні до, ні після визначеного ним спірного періоду.

Суддя зауважує, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Із документів долучених до позовної заяви та заяви про усунення недоліків позовної заяви суддя встановив, що позивач уклав договір про надання правничої допомоги лише 04.02.2025.

Тобто, позивач з метою захисту порушеного права звернувся за правничою допомогою вже після закінчення трьохмісячного строку звернення до суду, встановленого приписами статті 233 КЗпП України.

Крім того, на день звільнення позивача із служби 02.01.2025 не було спору щодо виплати позивачу неналежних сум грошового забезпечення.

Водночас суддя зазначає, що представник позивача не врахував різниці у правовій природі заробітної плати (періодичної виплати, яка проводиться щомісяця) та коштів, які належать до виплати при звільненні (за невикористані дні відпусток, матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань тощо). Тому, суд вважає покликання представника позивача хибними щодо обчислення строку звернення до суду з дати виключення позивача із списків особового складу частини.

Також, суддя звертає увагу представника позивача про те, що отримання листа-відповіді від відповідача на адвокатський запит не змінює моменту з якого позивач мав дізнатися про порушене право.

Крім того, Верховний Суд у постановах від 26.09.2022 у справі №560/403/22, від 16.02.2023 у справі №640/7964/21, від 28.02.2023 у справа №400/6312/21 та від 20.04.2023 у справі №560/12377/21 вказав, що сам лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на права та обов`язки позивача.

Суддя бере до уваги покликання представника позивача, що позивач є чинним військовослужбовцем Збройних Сил України, проте така обставина не може визнаватися поважною для поновлення строків звернення до суду, що порушені більше ніж на 1,5 роки.

Крім того, викладені представника позивача обставини про те, що 02.01.2025 позивач переведений на нове місце служби та призначеного наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 14.11.2024 №1283 на посаду заступника командира Військової частини НОМЕР_3 Військової частини НОМЕР_4 , і вибув до нового місця служби АДРЕСА_1 не можуть визнаватися безумовними підставами для поновлення строків звернення до суду, оскільки мали місце вже після закінчення встановленого строку звернення до суду із цим позовом.

Також слід звернути увагу, що встановлення процесуальних строків законом та перевірка їх дотримання сторонами судом передбачено з метою дисциплінування учасників судового процесу, належного та своєчасного користування ними своїми процесуальними правами та обов`язками.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №804/6158/17.

Враховуючи викладене суддя дійшов висновку, що позивач у встановлений в ухвалі суду від 10.03.2025 строк не усунув в повному обсязі недоліки позовної заяви. З позиції судді, вказані представником позивача причини пропуску строку звернення до суду не є поважними та підстав для його поновлення немає.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно з частиною 5 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Оскільки позивач не усунув недоліки позовної заяви, відповідно до ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, таку слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 241-243, 248, 294 КАС України, суддя,-

у х в а л и в :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

3. Роз`яснити позивачу, що згідно з частиною 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати підписання ухвали до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Кравців Олег Романович