Справа № 320/11015/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу акціонерного товариства "Банк Січ" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства "Банк Січ" до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Банк Січ" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання відповідному органу державної казначейської служби України висновку щодо повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 2 003 849, 00 грн; зобов`язання ГУ ДПС у м. Києві підготувати та подати відповідному органові державної казначейської служби України висновок щодо повернення позивачу надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в сумі 2 003 849, 00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, зазначене рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів наступних висновків.

Судом встановлено, що АТ "Банк Січ" було задекларовано податок на прибуток за І квартал 2022 року в сумі 2 003 849, 00 грн, що підтверджується податковою декларацією з податку на прибуток підприємств за перший квартал 2022 року.

17 травня 2022 року позивачем було сплачено податок на прибуток за І квартал 2022 року в сумі 2 003 849, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 184816 від 17 травня 2022 року.

При цьому, фінансовий результат до оподаткування за три квартали 2022 рік має від`ємне значення і становить - 573 212 110, 00 грн. Вказана обставина призвела до виникнення у позивача дебіторської заборгованості з податку на прибуток в сумі 2 003 849, 00 грн.

На підставі рішення Національного банку України № 405-рш/БТ від 09 серпня 2022 року «Про віднесення АТ "Банк Січ" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 09 серпня 2022 року № 579 «Про запровадження тимчасової адміністрації в AT «БАНК СІЧ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» в АТ "Банк Січ" з 10 серпня 2022 року було запроваджено тимчасову адміністрацію.

В подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України від 06 жовтня 2022 року № 495-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Банк Січ", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 07 жовтня 2022 року № 803 «Про початок процедури ліквідації АТ "Банк Січ" та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно зазначених рішень відкликано банківську ліцензію АТ "Банк Січ" з 10 жовтня 2022 року, розпочато процедуру ліквідації АТ "Банк Січ" строком на три роки з 10 жовтня 2022 року по 09 жовтня 2025 року включно та призначено уповноважену особу Фонду, якій делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Банк Січ" визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі також - Закон).

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Січ" звернулась до контролюючого органу із заявою від 15 грудня 2022 року № 37810758 про повернення надміру сплачених сум грошових зобов`язань з податку на прибуток в розмірі 2 003 849, 00 грн.

Листом від 26 грудня 2022 року № 73600/6/26-15-04-05-07 ГУ ДПС у м. Києві повідомило про залишення без розгляду заяви позивача у зв`язку з наявністю в АТ "Банк Січ" податкового боргу та необхідністю підтвердження визначення «надміру сплачені грошові зобов`язання», що на думку відповідача можливо здійснити виключно під час проведення контрольно-перевірочних заходів.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо неповернення коштів протиправною, звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України в редакції, що була чинною на момент їх виникнення.

Статтею 19 Конституції України зокрема передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Пунктом 43.1 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Згідно з пунктом 43.2 статті 43 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3 статті 43 Податкового кодексу України).

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Згідно пункту 43.5 статті 43 Податкового кодексу України, контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Відповідно до вимог пункту 43.6 статті 43 Податкового кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Аналіз вказаних норм дає змогу дійти висновку, що обов`язковою передумовою повернення платнику податків надміру/помилково сплачених коштів, є одночасна наявність наступних обставин: 1) відсутність у такого платника податкового боргу; 2) подання платником податків заяви про повернення коштів протягом 1095 днів від дня виникнення переплати; 3) відповідність поданої заяви вимогам пункту 43.4 Податкового кодексу України. За наслідками подання відповідної заяви орган ДПС у визначені законом строки повинен або підготувати висновок про повернення такої суми, або надати письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицію проведення звірення стану рахунків (у разі відсутності в інформаційних базах даних ДПС відомостей щодо розміру заявленої до повернення суми).

Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року (справа № 826/3490/18), від 13 червня 2019 року (справа № 812/1017/16), від 11 червня 2019 року (справа № 826/8802/16), від 5 березня 2019 року (справа № 814/3233/15), від 28 лютого 2019 року (справа № 805/1218/16-а), від 5 лютого 2019 року (справа №826/7672/17).

В даному випадку відповідач, розглянувши заяву позивача, зазначив, що у позивача наявний податковий борг.

Судом встановлено, що на дату звернення позивача із заявою про повернення надміру та/або помилково сплачених коштів (15.12.2022) у АТ "Банк Січ" обліковувався податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів, податку на нерухоме відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів.

Таким чином, враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для здійснення повернення сум грошових зобов`язань.

При цьому, наявність непогашеного податкового боргу не спростовано позивачем ані в суді першої інстанції, ані при зверненні з апеляційною скаргою.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта на норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», як на безумовну підставу повернення коштів та відсутності боргу, оскільки цим Законом не регламентовано порядок повернення податковим органом неплатоспроможному банку коштів в якості переплати за наявності у такого банку податкового боргу.

Ці правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України, які і були застосовані до спірних правовідносин.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була викладена Верховним Судом в постанові від 12 березня 2019 року у справі № 826/12323/16, яка в силу положень частини п`ятої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає врахуванню апеляційним судом.

Також колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на вимоги статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно якої під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку із сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), що виникли під час проведення ліквідації, пред`являються тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Аналіз наведеного положення визначає, що банк у процесі його ліквідації може обтяжуватись зобов`язаннями зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), механізм задоволення яких визначається статтею 52 такого Закону. Таким чином, наведене положення виключно визначає механізм погашення податкового боргу банку, що, у контексті наведеного вище, не свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин вимог статті 43 ПК України, як про це зазначає позивач.

Враховуючи наявність у позивача непогашеного податкового боргу, який не спростований позивачем, відсутні підстави для здійснення повернення сум грошових зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Банк Січ" - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких