Справа № 380/27260/23
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/27260/23 пров. № А/857/6288/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року, прийняте суддею Чаплик І.Д., м. Львові, за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, у справі № 380/27260/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

в листопаді 2023 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі ГУ ПФУ в Донецькій області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2), в якому просила визнати незаконними та скасувати рішення № 80 від 25.08.2023 ГУ ПФУ в Донецькій області про відмову в перерахунку пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі Закон № 3723-ХІІ), а саме з заробітної плати 20038,75 грн. згідно довідки Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.08.2023 №2603-вих.-745; зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перерахувати пенсію по віку відповідно до Закону № 3723-ХІІ, а саме з заробітної плати 20038,75 грн., згідно довідки Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.08.2023 №2603-вих.-745.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 в задоволенні позову відмовлено.

Суд виходив з того, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Період служби позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 29.01.1999 по 03.02.2009 підлягає зарахуванню до стажу державної служби, в тому числі для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII. Разом з цим, як встановлено судом, на момент набрання чинності Законом №889-VII (01.05.2016) позивач мала стаж роботи на посадах державної служби 10 років 6 днів, однак не перебувала на посаді державної служби, передбаченої статтею 25 Закону №3723-ХІІ. Також у позивачки відсутній стаж не менш як 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України. Відтак позивач не відповідала вимогам, передбаченим п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, необхідним для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу». Суд звернув увагу на те, що довідка про заробітну плату від 03.08.2023 №2603-вих-745, яка видана Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради не відповідає вимогам, встановленим Правлінням Пенсійного фонду України до довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, а є лише відповіддю на інформаційний запит позивача щодо розміру заробітної плати за останньою прирівняною посадою. Відтак вказана довідка також не може бути підставою для призначення пенсії, переведення позивача на інший вид пенсії чи її перерахунок.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а мінімальний страховий стаж у 20 років для призначення пенсії за Законом України «Про державну службу» № 889-VIII не може бути перешкодою для перерахунку розміру пенсії державного службовця за Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Зазначає, що не може нести відповідальність за невідповідність довідки органу місцевого самоврядування встановленій формі, а в переліку посад органу місцевого самоврядування, які вона обіймала за час роботи нема, а, відтак і не може бути надана відповідна за формою така довідка. Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою позов задоволити.

ГУ ПФУ у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 позивач має наступний стаж роботи:

-01.09.1970-30.06.1975 навчалась у Львівському державному університеті ордену Леніна;

-22.08.1975 зарахована на посаду інженера-математика-програміста до обчислювального центру ІППМ АН УРСР;

-01.11.1979 переведена на посаду інженера;

-01.09.1981 переведена на посаду інженера-програміста;

-15.09.1989 переведена на посаду інженера-програміста ІІ категорії;

-01.01.1993 переведена на посаду інженера;

-01.02.1994 переведена на посаду математика-програміста;

-01.06.1996 переведена на посаду математика-програміста ІІ категорії;

-29.01.1999 звільнена з посади у зв`язку з переведенням до Личаківської районної адміністрації за п. 5 ст. 36 КЗпП України;

-29.01.1999 прийнята на посаду головного спеціаліста відділу субсидій Личаківської районної адміністрації по переведенню, прийняла присягу державного службовця, присвоєно 14 ранг державного службовця;

-04.01.2007 переведена на посаду завідувача сектору автоматизованої обробки інформації Личаківського відділу соціального захисту Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради;

-03.02.2009 звільнена із займаної посади, у зв`язку із закінченням продовженого терміну перебування на службі в органі місцевого самоврядування та виходом на пенсію.

Загальний стаж роботи позивача становить 38 років 3 місяці 14 днів, з них стаж служби в органах місцевого самоврядування становить 10 років 6 днів.

З 01.08.2008 позивачу була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

З 01.05.2020 позивача було переведено на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.08.2023 позивач звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви була долучена довідка Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №2603-вих.-745 від 03.08.2023.

Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 25.08.2023 №80 відмовлено позивачу в перерахунку пенсії. Рішення мотивоване тим, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі як і раніше Закон №889-VIII) на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII: мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Заявниця не надала документи для перерахунку на раніше призначену пенсію згідно Закону України від 07.06.2021 №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Не погоджуючись із рішенням про відмову позивачу в перерахунку пенсії, вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 Закону України від 07.06.2001 №2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу), пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу. Пенсія в частині, що не перевищує розміру пенсії із солідарної системи, що призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ХV), виплачується за рахунок коштів Пенсійного фонду України. Частина пенсії, що перевищує цей розмір, виплачується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначає Закон України «Про державну службу» №3723-XII (чинний до 01.05.2016) (далі як і раніше Закон №3723-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №3723-XII державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

Частина перша статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Законом України від 28 грудня 2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» передбачено, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

10 грудня 2015 прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, - Закон України «Про державну службу» № 889-VIII.

У зв`язку з набуттям з 1 травня 2016 чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Подібних висновків щодо застосування зазначених норм матеріального права дійшов Верховний Суд у рішенні від 04.04.2018 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах від 01.12.2020 у справі №466/6057/17, від 16.12.2021 у справі №538/804/17, від 22.06.2021 у справі №308/67/17, від 29.09.2022 у справі №234/6967/17 та від 29.11.2022 у справі №431/991/17.

Статтею 46 Закону № 889-VIII визначені особливості стажу державної служби, зокрема у пункті 2 зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом № 2493-III.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, в даному випадку слід керуватися Порядком № 283.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону № 2493-III та на посадах керівних працівників і спеціалістів виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів.

Так, позивач працював в органах місцевого самоврядування з 29.01.1999 по 03.02.2009 і цей період підлягає зарахуванню до стажу державної служби, в тому числі для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Таким чином, аналізуючи вказані положення у сукупності, колегія суддів доходить висновку, що при призначенні пенсії на підставі пунктів 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII (відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ) після 01 травня 2016 необхідно враховувати три критерії: вік особи, страховий стаж та стаж державної служби. При цьому до стажу державної служби може бути враховано лише стаж, набутий на посадах державної служби або прирівняних до них посад до 01 травня 2016 та обрахований у відповідності до положень Порядку № 283. Водночас стаж, набутий після 01 травня 2016 на посадах державної служби зараховується до страхового стажу і відповідно до статті 90 Закону № 889-VІІІ слугує підставою для призначення пенсії та обрахунку її розміру у відповідності до Закону №1058-IV.

Колегія суддів наголошує, що вказаний висновок узгоджується з позицією Конституційного Суду України, що висловлена у рішенні від 23 грудня 2022 № 3-р/2022. КСУ у цій справі зазначив, що підпункт 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ не дає можливості враховувати стаж державної служби, набутий після 1 травня 2016, як такий, що відповідає вимогам пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, та для набуття у зв`язку із цим права на призначення пенсії державного службовця на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Судом встановлено, що на момент набрання чинності Законом №889-VII (01.05.2016) позивач мала стаж роботи на посадах державної служби 10 років 6 днів, однак не перебувала на посаді державної служби, передбаченої статтею 25 Закону №3723-ХІІ. Також у позивачки відсутній стаж не менш як 20 років на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України. Відтак, правильним є висновок суду першої інстанції, що позивач не відповідала вимогам, передбаченим п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, необхідним для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

Щодо позовної вимоги про перерахунок пенсії по віку відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, а саме з заробітної плати 20038,75 грн., згідно довідки Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради від 03.08.2023 №2603-вих.-745, то суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що зазначена довідка не відповідає вимогам, встановленим Правлінням Пенсійного фонду України до довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, а є лише відповіддю на інформаційний запит позивача, щодо розміру заробітної плати за останньою прирівняною посадою. Відтак, вказана довідка також не може бути підставою для призначення пенсії, переведення позивача на інший вид пенсії чи її перерахунок.

Посилання позивачки на порушення статті 22 Конституції України у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже ні Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 № 76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у Рішенні від 26 грудня 2011 № 20-рп/2011 вказав, що одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, зважаючи на висловлену Верховним Судом правову позицію у такій категорії справ, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2024 року у справі № 380/27260/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар