Справа № 500/319/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/319/25

20 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі ГУ ПФУ в Тернопільський області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - ГУ ПФУ в Полтавській області, відповідач 2), у якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Полтавській області №87 від 09.01.2025 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про державну службу;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії по віку (інвалідності ІІ групи) відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VII (далі Закон №889-VII) з дати звернення (03.01.2025) з визначенням розміру пенсії відповідно до поданих із заявою довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ГУ ПФУ в Тернопільській області, з урахуванням вказаних сум у довідках.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 30.01.2014 по 30.04.2020 отримувала пенсію по інвалідності, призначену згідно з Законом України Про державну службу № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-ХІІ), у розмірі 80 відсотків суми заробітної плати. З 30.04.2020 отримує пенсію по інвалідності згідно з нормами Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV). ОСОБА_1 03.01.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з заявою про переведення її з пенсії по інвалідності згідно із Законом №1058-ІV на пенсію по віку відповідно до Закону № 889-VIII, який набрав чинності 01.05.2016, додавши до заяви довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.12.2024. Позивач отримала рішення ГУ ПФУ в Полтавській області, яким їй відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що позивачу уже була призначена пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ і при перерахунку її розмір зменшиться, а перерахунок пенсії з урахуванням нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця чинним законодавством не передбачений.

Позивач не погоджується із таким рішенням, тому що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ не перебувала на державній службі, досягла необхідного віку та має необхідний стаж (понад 20 років, здобутий на посадах державної служби до 01.05.2016). Вважає, що за приписами статті 37 Закону №3723-ХІІ має право на призначення пенсії в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 27.12.2024.

З наведених підстав позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 24.01.2025 прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), та з урахуванням положень статей 257-262 КАС України.

ГУ ПФУ в Тернопільський області у поданому до суду відзиві на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися у відповідності до Закону №3723-ХІІ. Право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ як спеціального закону збережено для осіб, визначених у пунктах 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII. Проте цим особам не надано права на індексацію та перерахунок розміру призначених їм пенсій. Отже, розміри пенсій державних службовців, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, на відміну від розмірів пенсій, призначених на підставі інших нормативних актів, не підлягають перерахуванню.

Також оскільки позивач уже скористалась своїм правом на призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до Закону № 3723-XII ще до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому їй не може бути здійснено перерахунок пенсії на підставі нових довідок та перехід на пенсію по інвалідності за віком відповідно до пунктів 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, так як ці пункти застосовуються до осіб, які реалізовують своє право на призначення пенсії державного службовця по інвалідності вперше після 01.05.2016.

Враховуючи зазначене, в органів Пенсійного фонду України відсутні правові підстави для повторного переведення позивача на пенсію по інвалідності відповідно до Закону №889-VIII, в задоволенні позову просить відмовити (а.с.22-24).

Разом з відзивом на позовну заяву надійшло клопотання представника відповідача ГУ ПФУ в Тернопільський області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 05.02.2025 у клопотанні представника ГУ ПФУ в Тернопільський області про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відмовлено. Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільський області у строк до 20.02.2025 надати суду належним чином засвідчені копії пенсійної справи ОСОБА_1 , а також надати письмові пояснення щодо видачі довідок для перерахунку пенсії позивачці від 27.12.2024 станом на 31.12.2023 та за грудень 2023 року.

ГУ ПФУ в Полтавській області у відзиві на позовну проти позову заперечує з посиланням на те, що переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону №1058-ІV, на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про державну службу за матеріалами пенсійної справи проводити недоцільно, бо при перерахунку розмір пенсії зменшується та становитиме 3 796,53 грн.

Зазначає, що позивач вже скористалась своїм право на призначення пенсії згідно Закону України Про державну службу, тому здійснення перерахунків уже призначених пенсій державним службовцям на підставі нових довідок про складові заробітної плати відсутні, оскільки такі довідки враховуються виключно при першому призначенні пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

Отже, виходячи з вищевикладеного ГУ ПФУ в Полтавській області правомірно прийнято рішення про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно Закону № 889-VIII.

Відповідач 2 просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю (а.с.56-59).

Відповідачем 1 надані додаткові пояснення щодо виданих довідок, в яких з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 (із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України №27 від 25.01.2018, №469 від 05.06.2019, №823 від 12.07.2024) просить відмовити у позові (а.с.89).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області, з 30.01.2014 по 30.04.2020 отримувала пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 3723-ХІІ. З 30.04.2020 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.

Позивач 02.01.2025 звернулася до ГУ ПФУ в Тернопільській області з письмовою заявою, у якій просила перевести її на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу (а.с.30). До заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додала довідки, видані ГУ ПФУ в Тернопільській області, №0603-07-159 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за грудень 2023 року та №0603-07-160 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за грудень 2023 року, що підтверджується розпискою-повідомленням (а.с.31).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за цією заявою визначено ГУ ПФУ в Полтавській області, рішенням якого від 09.01.2025 №87 відмовлено в переході з пенсії за віком згідно із Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування на пенсію за віком згідно Закону України Про державну службу.

У рішенні зазначені умови для призначення пенсії, передбачені пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII. Далі вказано, що переведення з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону № 1058-IV, на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про державну службу за матеріалами пенсійної справи недоцільно, оскільки розмір пенсії зменшується та становитиме 3796,53 грн. Перерахунок пенсії з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) станом на грудень 2023 №0603-07-159 від 27.12.2024, та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, № 0603-07-160 від 27.12.2024, виданих ГУ ПФУ в Тернопільській області, чинним законодавством не передбачений.

Враховуючи вищевикладене ГУ ПФУ в Полтавській області прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону № 1058-IV, на пенсію по інвалідності згідно Закону України Про державну службу, на підставі поданої 02.01.2025 заяви, у зв`язку з недоцільністю (а.с.15-16).

Фактично мотиви відмови зводяться до того, що ОСОБА_1 вже була призначена пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ з 30.01.2014, а проведення перерахунків пенсії державним службовцям діючим законодавством не передбачене.

Не погодившись з таким рішенням відповідача 2, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 визначалися Законом України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з пунктом 2 розділу ХІ якого визнано такими, що втратили чинність: Закон України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно із пунктами 10-12 розділу ХІ Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, за наявності в особи станом на 01.01.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №822/524/18).

Отже, з аналізу наведених норм можна зробити висновок, що після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі №591/6970/16-а.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи (а.с.131 зворот), станом на 01.05.2016 мала відповідний стаж на посаді державної служби понад 20 років, працювала на різних посадах, які відносяться до державної служби, загальний стаж становить 35 років 10 місяців 9 днів, про що зазначено у наданому розрахунку відповідачем 1 (а.с.27).

Додатково на підставі записів трудової книжки позивачки серії НОМЕР_2 , дата заповнення 26.06.1976, судом з`ясовано, що ОСОБА_1 з 02.02.1993 по 29.01.2014 безперервно працювала в територіальних органах Пенсійного фонду України в Тернопільській області (а.с.37-42), тобто проходила державну службу, стаж якої становить більше 20 років.

Вперше позивачці була призначена пенсія по інвалідності за Законом № 3723-XII у січні 2014 році, з травня 2020 року ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV.

За своєю суттю спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивачки на пенсію державного службовця за умов, визначених у Законі №889-VIII, на підставі нових довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю, якщо до цього їй вже призначалася пенсія відповідно до Закону № 3723-XII і на момент звернення із відповідною заявою позивачка отримує пенсію по інвалідності за нормами Закону №1058-IV.

Суд відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21 (де спір стосується переведення позивачки з пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-ХІІ), які полягають у такому.

Як і в справі, що розглядається на даний час, у справі №340/4184/21 позивач з 2011 року отримувала пенсію по інвалідності ІІ групи, призначену за нормами Закону України «Про державну службу», з 2019 року - пенсію по інвалідності за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а в травні 2021 року звернулася із заявою до відповідача про перехід з пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу».

Верховний Суд з посиланням на частину першу статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника, зазначив, що в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів Верховного Суду звернула увагу на те, що позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, тому з урахуванням положень статті 37 Закону № 3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Отож для належного захисту прав позивача Верховний Суд вважав, що слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у нових довідках.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VІІІ) посаду державної служби не обіймала, проте станом на зазначену дату мала 20 років стажу на державній службі, а норми розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ пов`язують збереження в особи права на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №3723-XII з наявністю в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців; позивачка мала загальний страховий стаж 35 років 10 місяців 9 днів та досягла віку 67 років.

Отже, виконуються усі зазначені вище умови для призначення пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, відтак позивач має право на переведення з пенсії по інвалідності за Законом №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Та обставина, що позивачка раніше отримувала пенсію відповідно до Закону №3723-XII, не позбавляє її права перейти з пенсії по інвалідності, яку вона отримує наразі за Законом №1058-IV, на пенсію в межах дії Закону №889-VIII, адже за наявності в особи права на пенсію за різними законами або на різні види пенсії в межах одного закону, законодавець не забороняє після призначення пенсії перейти з одного виду пенсії на інший або звернутись із заявою про переведення пенсії за іншим законом. Одержавши заяву позивача про переведення на пенсію за іншим законом, відповідач міг виходити лише з оцінки об`єктивних обставин, тобто відповідного права особи, яке вона має, або ж відсутності такого права (наприклад за відсутності необхідного стажу роботи на посадах державної служби станом на відповідний момент часу).

Суд наголошує, що у спірному рішенні не зазначається про те, що позивач не має достатнього страхового або спеціального стажу роботи/служби, що б унеможливлювало вирішення цього питання, а з долученого розрахунку стажу, у тому числі стажу державної служби, та відомостей трудової книжки ОСОБА_1 вбачається наявність такого більше 20 років (а.с.24).

Таким чином, у ГУ ПФУ в Полтавській області не було фактичних та правових підстав для відмови у переведенні на інший вид пенсії позивачки, у якої наявні умови для реалізації права на одержання пенсії державних службовців (згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ).

Суд не може погодитись із висновком відповідача 2 про недоцільність виплати пенсії за Законом №889-VIII через те, що розрахований розмір пенсії буде меншим ніж той, який виплачується за Законом №1058-IV, оскільки саме пенсіонер має право вирішити, який вид пенсії він бажає отримувати за умови додержання вимог, передбачених законом.

Позивач, подаючи заяву від 02.01.2025, просила перевести її на пенсію за Законом №889-VІІІ (тобто, із застосуванням умов, визначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення) у розмірі 60 відсотків заробітної плати, зазначеної у наданих довідках.

Частиною третьою статті 45 Закону України № 1058-ІV передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, позивач, реалізуючи своє право на вибір пенсійних виплат та звернувшись до органу Пенсійного органу із заявою від 02.01.2025 про призначення іншої пенсії за іншим законом, а саме пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VІІІ, має право на таку пенсії з дати звернення з 02.01.2025.

Надаючи оцінку вимогам позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих ГУ ПФУ в Тернопільській області, то суд зазначає наступне.

Відповідно до чинної редакції статті 37 Закону №3723-ХІІ пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків від заробітної плати, з якої сплачено страхові внески - якщо перед зверненням за пенсією особа працювала, або у тому ж відсотковому розмірі від заробітної плати працюючого державного службовця - якщо на час звернення за пенсією особа не є державним службовцем.

Суд відразу зауважує, враховуючи мотиви оскаржуваного рішення, що у спірному випадку не йде мова про перерахунок пенсії на підставі нової довідки у зв`язку із збільшенням заробітної плати працюючих державних службовців, як помилково вважають відповідачі, а позивач, надавши довідки від 27.12.2024 висловила бажання на встановлення їй пенсії державного службовця у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, вказаної у довідках (на час звернення позивач не є державним службовцем).

При вирішенні спору суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, відповідно до якої оскільки позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, тому з урахуванням положень статті 37 Закону №3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Згідно з пунктом 5 Порядку №622 (у редакції, чинній на час звернення позивача із заявою від 02.01.2025) довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Разом із заявою про переведення на пенсію державного службовця позивач, яка на час звернення не займала посаду державної служби, подала видані за останнім місцем роботи ГУ ПФУ в Тернопільській області довідки від 27.12.2024 №0603-07-159 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою, визначеною додатком 4 до Порядку №622, (а.с.12) та від 27.12.2024 №0603-07-160 про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та яка на дату виходу на пенсію не займала посаду в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, яку було класифіковано, або працювала у державних органах, які не провели класифікацію посад державної служби, за формою, визначеною додатком 6 до Порядку №622 (а.с.13). На всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; довідки видані на підставі особових рахунків.

Суд зазначає, що такі довідки є джерелом інформації для обчислення згідно з пунктом 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ розміру пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ, розрахунок якої є невід`ємною частиною прийняття рішення органом Пенсійного фонду при її призначенні.

Отже, враховуючи, що позивач на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» не перебувала на державній службі, то з урахуванням положень статті 37 Закону № 3723-ХІІ, розмір пенсії позивача підлягає обчисленню з урахуванням довідок від 27.12.2024 №0603-07-159 та №0603-07-160, наданих позивачем разом з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Наведені висновки щодо врахування довідок про складові заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.01.2023 у справі № 340/4184/21, від 09.04.2024 у справі № 560/9407/22, від 28.01.2025 у справі № 560/2123/24.

Стосовно того, який з відповідачів має вирішувати питання про переведення з одного виду пенсії на інший, то суд вважає, що ГУ ПФУ в Полтавський області є належним відповідачем за цією вимогою, а не ГУ ПФУ в Тернопільській області, як помилково вказує позивач.

Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що відповідно до абзацу 14 пункту 4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі змінами) після реєстрації заяви (у тому числі заяви про перерахунок пенсії) та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення та перерахунок пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення. Така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

У цій справі, структурним підрозділом, що відмовив в переведенні з одного виду пенсії на інший за заявою позивача від 02.01.2025, виступало ГУ ПФУ в Полтавський області. Такий відповідач приймав оскаржуване рішення, а тому й повинен у подальшому вчинити дії пов`язані з перерахунком пенсії позивачу.

У задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у в Тернопільській області, яке не приймало рішення про відмову у переведенні з одного виду пенсії на інший слід відмовити. Такий суб`єкт владних повноважень згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 виступає лише територіальним органом, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (після її перерахунку).

Також суд зазначає, що оскільки ГУ ПФУ в Полтавській області неправомірно відмовило ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ, у той час як право на таке переведення підтверджується документально, суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Підсумовуючи викладене, суд вказує, що оскільки рішенням ГУ ПФУ в Полтавський області позивачу безпідставно відмовлено у переведенні на інший вид пенсії (за наявності умов для реалізації права на одержання пенсії державного службовця згідно із пунктом 12 розділу ХІ Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ), то позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Полтавський області №87 від 09.01.2025 про відмову в перерахунку пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в Полтавський області перевести ОСОБА_1 з 02.01.2025 (з часу звернення із заявою) на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у сукупності із пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з урахуванням довідок ГУ ПФУ в Тернопільській області від 27.12.2024 №0603-07-159 та №0603-07-1604.

Позов підлягає до задоволення частково.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, питання розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавський області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №87 від 09.01.2025 про відмову в перерахунку пенсії відповідно до Закону України Про державну службу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавський області перевести ОСОБА_1 з 02.01.2025 на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу від 10.12.2015 №889-VII з визначенням розміру пенсії відповідно до наданих до заяви довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, від 27.12.2024 №0603-07-159 та від 27.12.2024 №0603-07-1604 (з урахуванням виплачених сум).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в );

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (площа Гоголя, 34, місто Полтава, Полтавська область, 36000, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Повний текст рішення складено та підписано 20 березня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.