Справа № 440/11746/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/11746/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 13 років 3 місяці 21 день, а саме: періодів роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 13 років 3 місяці 21 день а саме: періоди роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі протиправно не врахували страховий стаж позивача з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/11746/24, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, витребувано докази.

У відзиві представник ГУ ПФУ в Полтавській області просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Зазначив, що згідно з документами електронної пенсійної справи гр. ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності, призначену за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області з 19.10.2022 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на підставі поданої 05.01.2023 заяви. Пенсію обчислено з урахуванням стажу, зарахованого по 31.12.2022, тривалістю 30 років 4 місяці 25 днів (в тому числі 4 роки 2 місяці додатковий стаж) та заробітної плати з 01.07.2000 по 31.12.2022 на підставі даних персоніфікованого обліку. Розмір пенсії 2361,00 грн. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи: з 05.08.1991 по 12.08.1995, оскільки в записах трудової книжки відсутні накази на прийняття і звільнення; з 18.05.1987 по 18.05.1990, оскільки дата прийому на роботу 18.05.1987, а дата наказу про прийом на роботу 18.05.1986, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників; з 08.09.1995 по 19.12.2001, оскільки в даті звільнення виправлення (період враховано частково з 01.01.1999 по 30.09.2011 згідно з даними персоніфікованого обліку).

23.10.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області подано відзив, у якому представник відповідача просив у задоволенні позовної заяви відмовити. Зазначив, що на підставі наданих документів та даних персоніфікованого обліку, страховий стаж роботи позивача склав 28 років 11 місяців 26 днів. До страхового стажу не були зараховані наступні періоди роботи: з 05.08.1991 по 12.08.1995 у Фірмі "Агрокомплект ЛТД" через відсутність номерів і дат наказів про прийом та звільнення; з 08.09.1995 по 31.12.1998 у ТОВ "Агроресурс" через те, що підстава прийому на роботу дописана чорнилом чорного кольору, а запис про прийом здійснено чорнилом синього кольору. За результатом розгляду заяви про призначення пенсії по інвалідності від 05.01.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області призначено пенсію по інвалідності з 19.10.2022. На підставі листа Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1600-0305-9/10220 від 13.02.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області проведено перерахунок страхового стажу ОСОБА_1 з моменту призначення пенсії по інвалідності, за яким вилучено період роботи, а саме: з 15.05.1987 по 18.05.1990, оскільки дата прийому на роботу 18.05.1987, а дата наказу на прийом 18.05.1986. Після проведення перерахунку з 19.10.2022 страховий стаж заявника склав 26 років 2 місяці 25 днів. При цьому розмір призначеної пенсії по інвалідності не змінився.

Головним управління Пенсійного фонду у Київській області у відзиві наведено, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №1600-0305-9/10220 від 13.02.2023 зазначено про перегляд стажу позивача щодо безпідставного зарахування періоду роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990 до страхового стажу, оскільки дата прийняття на роботу 18.05.1987, а дата наказу про прийняття на роботу 15.05.1986, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Головне управління на наведений лист надав відповідь листом №1000-0309-9/24324 від 20.02.2023 щодо технічної неможливості повернутися до розгляду заяви повторно по функціоналу "Призначення та виплата пенсій (ППВП)". Розпорядженням від 21.02.2023 пенсійну справу позивача приведено у відповідність Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та визначено страховий стаж для обчислення пенсії по інвалідності 30 років 04 місяці 25 днів.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням №93 від 16.01.2023 позивачу призначено пенсію по інвалідності із зазначенням страхового стажу - 33 роки 4 місяці 6 днів.

У листі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 13.02.2023 №1600-0305-9/10220, адресованому ГУ ПФУ в Донецькій області, ГУ ПФУ у Київській області, зазначено наступне: "згідно з документами електронної пенсійної справи №93 гр. ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із заявою про призначення пенсії звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Полтавській області 05.01.2023. Відповідно до поданої заяви за принципом екстериторіальності спеціалістом Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 призначено пенсію (перевірено спеціалістом Головного управління пенсійного фонду України в Київській області Водоп`ян О.С). При цьому період роботи відповідно до записів трудової книжки №4-7 з 15.05.1987 по 18.05.1990 безпідставно зараховано до страхового стажу, оскільки дата прийому на роботу 18.05.1987, а дата наказу про прийом на роботу 18.05.1986. Враховуючи зазначене, просимо переглянути заяву гр. ОСОБА_1 від 05.01.2023 та повідомити про прийняте рішення. Релізом версії від 04.04.2022 №1-6-74-1 надано можливість управлінням доопрацьовувати справи інших областей без використання принципів черги. Відтак, спеціалісту Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області ОСОБА_2 надано доступ для доопрацювання ЕПС № 93 гр. ОСОБА_1 "

Рішенням №93 від 24.02.2023 пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача із зазначенням страхового стажу - 30 років 4 місяці 25 днів. Підставою зазначеного перерахунку наведено лист від 13.02.2023 №1600-0305-9/10220 корегування стажу.

12.09.2024 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою щодо надання інформації про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 .

У листі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.09.2024 №1600-0217-8/68602 зазначено наступне: "на підставі поданої 05.01.2023 заяви за принципом екстериторіальності призначено пенсію спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, ОСОБА_1 призначено пенсію з урахуванням стажу, зарахованого по 30.09.2022, тривалістю 33 роки 4 місяці 6 днів (у тому числі 4 роки 4 місяці 10 днів додатковий стаж). Додатково після надходження даних про сплату страхових внесків за IV квартал 2022 ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, з урахуванням страхового стажу та заробітної плати по 31.12.2022. Тривалість страхового стажу склала 29 років 02 місяці 26 днів та додатковий стаж 4 роки 02 місяці. До страхового стажу заявника не враховано періоди роботи з 05.08.1991 по 12.08.1995, оскільки в записах трудової книжки НОМЕР_2 від 10.02.1986 не зазначено на підставі чого внесено записи про прийняття та звільнення з роботи (наказ (розпорядження), його дата і номер) та з 08.09.1995 по 19.12.2001, оскільки підстава прийняття на роботу дописана іншим чорнилом та в даті звільнення міститься виправлення. Період роботи враховано частково з 01.01.1999 по 30.09.2001 згідно з даними персоніфікованого обліку. При цьому період роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990 безпідставно зараховано до страхового стажу, оскільки дата прийняття на роботу 18.05.1987, а дата наказу про прийняття 18.05.1986, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 зі змінами. Управлінням направлено листа до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про перегляд заяви ОСОБА_1 від 05.01.2023. Розпорядженням від 21.02.2023 пенсійну справу заявника приведено у відповідність: страховий стаж для обчислення пенсії по інвалідності склав 30 років 4 місяці 25 днів (у тому числі 4 роки 2 місяці додатковий стаж)".

Не погодившись із зазначеним діями пенсійних органів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За Преамбулою Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 58 зазначеного Закону на Пенсійний фонд покладене керівництво та управління солідарною системою, збір, акумуляція та облік страхових внесків, призначення пенсії та підготовка документів для її виплати, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, здійснення контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішення питань, пов`язаних з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснення адміністративного управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені Законом і статутом Пенсійного фонду.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пунктом 7 частини першої статті 1 якого визначено, що Пенсійний фонд України - орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Частиною першою та другою статті 30 Закону № 1058-ІV, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону № 1058-ІV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою 23 років включно - 1 рік; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки; від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років; від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років; від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років; від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років; від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років; від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років; від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років; від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років; від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років; від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Частиною другою статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).

Відповідно до копії трудової книжки № НОМЕР_2 підтверджено роботу позивача, зокрема, як просить позивач у позовній заяві: з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в листі від 18.09.2024 №1600-0217-8/68602 зазначені підстави відмови у зарахуванні наведеного вище страхового стажу позивача, а саме зазначено про незарахування:

- період роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, оскільки дата прийняття на роботу 18.05.1987, а дата наказу про прийняття 18.05.1986, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 зі змінами;

- період роботи з 05.08.1991 по 12.08.1995, оскільки в записах трудової книжки НОМЕР_2 від 10.02.1986 не зазначено на підставі чого внесено записи про прийняття та звільнення з роботи (наказ (розпорядження), його дата і номер;

- період роботи з 08.09.1995 по 19.12.2001, оскільки підстава прийняття на роботу дописана іншим чорнилом та в даті звільнення міститься виправлення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Слід зауважити, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а .

У правовій позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи, зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова пенсійного органу позивачу у врахуванні стажу у зв`язку з наведеними підставами є безпідставними та необґрунтованими.

Отже, із урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача період з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Водночас, суд зауважує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Суд звертає увагу, що у рішення №93 від 16.01.2023 про призначення позивачу пенсії по інвалідності та у рішення №93 від 24.02.2023 про перерахунок пенсії позивача прийняті Полтавським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, заявлених до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи позивача з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати позивачу стаж роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

Ураховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з моменту виникнення такого права (19.10.2022, що підтверджено протоколом пенсійного органу та ГУ ПФУ в Полтавській області не заперечується), з урахуванням стажу роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001, з урахуванням вже виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору сталі протиправні дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача, пов`язані із сплатою судового збору, саме з цього відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська область, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи: з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії з моменту виникнення такого права (19.10.2022), з урахуванням стажу роботи з 18.05.1987 по 18.05.1990, з 05.08.1991 по 12.08.1995 та з 08.09.1995 по 19.12.2001, з урахуванням вже виплачених сум та з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна