Справа № 636/1010/25
Суддя: Гніздилов Ю. М.
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1010/25 Провадження№ 2-а/636/36/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю.М., за участю секретаря Кисловської О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

29 січня 2025 року до суду надійшов адміністративний позов позивача в якому він просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 від 20.01.2025 року №7/814 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцяти тисяч) гривень скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, - за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що 20.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 складено Постанову за справою про адміністративне правопорушення №7/814 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Вказана постанова була складена без присутності Позивача, про її винесення Позивач дізнався після її отримання від представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час відвідування ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Так, вказаною постановою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн. Так, у Постанові №7/814 від 20.01.2025 року зазначено, що 08.11.2024 року Відповідачем поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» було направлено повістку №1087935 за місцем його реєстрації (проживання), а саме: АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 24.11.2024 року для уточнення даних. 19.11.2024 року вказана повістка була повернута Відповідачу у зв`язку з відсутністю ОСОБА_3 за вказаною адресою. Про розгляд справи про адміністративне правопорушення 20.01.2025 року Позивач не повідомлявся. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення присутній не був. Позивач має відстрочку від призову по мобілізації на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_4 №88 від 22.01.2025 року .Під час прибуття Позивача 17.01.2025 року до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 ним було повідомлено про наявність права на відстрочку та наявність висновку ВЛУ про непридатність в мирний час, обмежено придатність у воєнний час, також повідомлено, що Позивач вчасно оновив свої дані. Всі ці факти підтверджуються витягом з «Резерв+». Тобто на момент видачі спірної постанови від 20.01.2025 року, Відповідачу вже достеменно було відомо про наявність у Позивача права на відстрочку, яку Позивач отримав 22.01.2025 року як працівник ТЦК та СП.

Від відповідача відзиву на позов не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №8/1033 від 13.02.2023 року ОСОБА_1 має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до ст. 23 абз. 11 ч. 1 «які мають дружину (чоловіка ) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи».

20.01.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 складено Постанову за справою про адміністративне правопорушення №7/814 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 . Вказана постанова була складена без присутності Позивача, про її винесення Позивач дізнався після її отримання від представників ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час відвідування ІНФОРМАЦІЯ_3 для отримання довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Постанові №7/814 від 20.01.2025 року зазначено, що 08.11.2024 року Відповідачем поштовим зв`язком АТ «Укрпошта» було направлено повістку №1087935 за місцем його реєстрації (проживання), а саме: АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 24.11.2024 року для уточнення даних.

19.11.2024 року вказана повістка була повернута Відповідачу у зв`язку з відсутністю ОСОБА_3 за вказаною адресою .

Відповідно до копії довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 №88 від 22.01.2025 року Позивач має відстрочку від призову по мобілізації на підставі п. 21 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до копії витягу з «Резерв+» Позивач вчасно оновив свої дані.

За приписами ч. 2ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стаття 210-1 КУпАПпередбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, приписами ч. 3ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1ст. 106 Конституції України,Закону України«Про правовийрежим воєнногостану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно зУказом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 рокуу зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і по теперішній час.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Так, згідно абз. 1 ч. 1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У відповідності до ч. 3ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП, складає неявка військовозобов`язаного за викликом без поважних причин до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.

Відповідно дост. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За правилами ч. 1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 2ст. 33 КУпАПпри накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно дост. 251 КУпАПдоказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Суд зауважує, що позивач у позовній заяві зазначає про те, що відсутні докази вручення позивачу повістки про виклик до відповідача , а тому відповідач як суб`єкт владних повноважень у відповідності до положеньстатті 77 КАС Українизобов`язаний був надати докази в спростування зазначених доводів зважаючи на те, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому за умовами частини 5 положень статті 77 КАС Українисуд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідачем відзиву на позов не подано, у матеріалах справи відсутні докази вручення позивачу повістки, відсутні докази про обізнаність позивача у тому на яку дату його було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як і доказів в підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату, що спростовує доводи відповідача про не прибуття позивача без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з частиною 2статті 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обов`язок відповідач не виконав. Крім того, як зазначалося вище, адреса, зазначена в повістці не є повною, у зв`язку з чим у суду виникає сумнів щодо належного виконання відповідачем припису щодо виклику особи.

Суд вважає, що в даному випадку накладення на позивача адміністративного стягнення в розмірі зазначеному у постанові є необґрунтованим, оскільки при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не враховано норми ч. 2ст. 33 КУпАП, не надано жодного доказу на підтвердження застосування такого розміру адміністративного стягнення, без визначення штрафу у розмірі неоподатковуваних мінімумах доходів громадян, як передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3ст. 210-1 КУпАП не встановлено належними, допустимими та достатніми доказами наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3ст. 210-1 КУпАП, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,6,7,8,9,10,75-77,90,139,241,245-246,250,255,258,262,293,295,297КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника полковника ОСОБА_2 від 20.01.2025 року №7/814 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст 210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 (сімнадцяти тисяч) гривень.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гніздилов Ю.М.