Справа № 160/19515/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-03-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/19515/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 ( суддя Врона О.В.) в адміністративній справі №160/19515/23 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вимогами визнати протиправними дії 46 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення, відповідно до абзаців 4,5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не здійснено нарахування та виплату позивачу такого виду індексації, як «індексації-різниці» за період з 01 березня 2018 року по 05 листопада 2021 року (день звільнення з військової служби) відповідно до абзаців 3,4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року позов задоволено:

визнано протиправними дії НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення, із застосуванням щомісячної фіксованої індексації відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення, відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року№ 1078.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2023 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування про визнати дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення - задоволено частково:

визнано протиправними дії НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у грудні 2018 року щомісячної індексації відповідно до абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за грудень 2018 року відповідно до абзаців 4, 5 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078;

у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

На постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року позивачем подано касаційну скаргу.

За результатом касаційного перегляду справи, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року скасовано, а справу № 160/19515/23 направлено на новий судовий розгляд до Третього апеляційного адміністративного суду.

Судом касаційної інстанції, надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, встановлено, що попередніми судами не з`ясовано інформацію про отримане грошове забезпечення позивача у лютому та березні 2018 року (оклад за військове звання, посадовий оклад, надбавку за вислугу років, надбавку за виконання особливо важливих завдань, премію, щомісячну додаткову грошову винагороду і т.д.) без урахування складових, що мають разовий характер.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, не дослідив докази та не встановив обставини, необхідні для правильного розв`язання спору, зокрема, неправильно визначивши характер спірних правовідносин, які стосуються нарахування й виплати щомісячної суми індексації - різниці за період з 01 березня 2018 року по 05 листопада 2021 року, та, як наслідок, помилково не застосував абзаци 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків по суті справи.

Під час нового розгляду справи суду необхідно зясувати обставини для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078.

Необхідно встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Як підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, ОСОБА_1 в період з 04 червня 2016 року по 05 листопада 2021 року проходив військову службу на посаді старшого офіцера відділу планування оборонних ресурсів Військової частини НОМЕР_2 , яка перебуває на грошовому забезпеченні у 46 комендатурі охорони та обслуговуванні.

Відповідно до копії витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05 листопада 2021 року №249 підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення планування оборонних ресурсів штабу, звільнено наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 жовтня 2021 року №676 з військової служби у запас відповідно до пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, за підпунктом б (за станом здоров`я).

З 05 листопада 2021 року ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 березня 2022 року у справі № 160/26255/21 зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04 червня 2016 року по 01 березня 2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 160/9245/22 зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04 червня 2016 року по 01 березня 2018 року, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, з урахуванням виплаченої суми.

На виконання судових рішень відповідно до виписок по зарахуванню на картковий рахунок від 29 червня 2022 року позивачу було виплачено індексацію грошового забезпечення у сумі 4429,82 грн і 01 липня 2023 року перераховану індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 у сумі 65883,91 грн.

05 липня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до 46 комендатури охорони та обслуговування із заявою, в якій просив здійснити перерахунок та доплату йому індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по день звільнення з урахуванням вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку №1078.

В телефонному режимі позивачу було повідомлено про відмову у виплаті йому індексації, вказуючи, що всі суми, передбачені чинним законодавством, були виплачені.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Спірні правовідносини склалися щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 «фіксованої» індексації грошового забезпечення у період з 01 березня 2018 року по 05 листопада 2021 року (день звільнення) відповідно до абзаців 3,4,5,6 пункту 5 Порядку № 1078.

Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Своєю чергою, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27 квітня 2021 року у справі №380/1513/20).

Порядком №1078 визначені правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення.

З 01 грудня 2015 року положення Порядку №1078 діють зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

З 01 грудня 2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4, 5 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01 грудня 2015 року до 01 квітня 2021 року, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:

=сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);

=сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4);

=у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абзац 5).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку №1078 додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30 березня 2023 року про виправлення описки), від 29 березня 2023 року у справі №380/5493/21, від 06 квітня 2023 року у справі №420/11424/21, від 12 квітня 2023 року у справі №420/6982/21, (на які посилається позивач в своїй касаційній скарзі) з урахуванням того факту, що 01 березня 2018 року набрала чинності Постанова №704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку №1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Відповідно до абз. 5 пункту 4 Порядку № 1078 сСума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків.

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

З урахуванням визначеного механізму відповідно до абз. 5 п. 4 Порядку №1078 сума індексації грошового забезпечення за березень 2018 розраховується як прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 року помножити на величину приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків.

Враховуючи, що у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1 762,00 грн., величина приросту індексу споживчих цін 253,30%, маємо такий алгоритм: 1762,00 грн.*253,30%/100 = 4 463,15 грн.

01.03.2018 року набрала чинності постанова № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з урахуванням пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача.

Отже на підставі абзаців 3, 4 Порядку № 1078 у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача, у відповідача виник обов`язок щодо встановлення суми індексації-різниці.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу 46 комендатури охорони та обслуговування залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 в адміністративній справі №160/19515/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 березня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 10 березня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко