Справа № 300/6044/24
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2025 р. справа № 300/6044/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсервіс до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Волок Максим Леонідович (надалі, також представник позивача), який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрсервіс» (надалі, також позивач, ТОВ «Укрсервіс») 05.08.2024 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі, також відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 07.05.2024 №011440/0705.
Позовні вимоги мотивовані тим, що податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 07.05.2024 №011440/0705 безпідставно нараховано ТОВ «Укрсервіс» штрафні санкції в розмірі 1250000 грн за неподанням звітів про підзвітні рахунки відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA) (надалі, також Угода FATCA) за 2021 - 2022 роки. Представник позивача зауважив, що Додатком ІІ Угоди встановлено умови, згідно з якими суб`єкти господарювання звільняються від виконання умов Угоди про подання звітів про підзвітні рахунки. Зокрема, відповідно до пункту «А» Розділу ІІІ, фінансові інституції є непідзвітними фінансовими установами України, якщо така фінансова установа є фінансовою установою з локальною клієнтською базою. В період з 2021 по 2022 роки ТОВ «Укрсервіс» повністю відповідала всім критеріям, що свідчить про приналежність до фінансових установ з локальною клієнтською базою. При цьому, вважає, що отримання фінансовою установою коду GIIN не свідчить про безумовне віднесення такої установи до категорії "підзвітних установ", а може містити також виключення або презумпції щодо суб`єктів господарювання. Також звернув увагу, що 17.10.2023 ТОВ «Укрсервіс» здійснило заходи щодо вилучення запису про юридичну особу з переліку фінансових агентів, опублікованого на сайті Служби внутрішніх доходів США шляхом заповнення відповідної форми у кабінеті фінансової установи України на офіційному сайті Служби внутрішніх доходів США (GIIN-код вилучений з бази даних). Представник позивача вважає, що враховуючи вимоги Угоди FATCA, Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, ТОВ «Укрсервіс» вважається таким, що віднесене до переліку звільнених від обов`язку виконувати вимоги Угоди FATCA в частині подання звітності про підзвітні рахунки, не є фінансовим агентом в розумінні Податкового Кодексу України, і як наслідок - не подавало звіти за період 2021-2022 роки. Зважаючи на викладене, вважає, що спірне податкове-повідомлення рішення є протиправними та підлягає скасуванню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 82,83).
Пунктом 5 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у відповідача детальний розрахунок застосованих штрафних санкцій щодо позивача на суму 1 250 000,00 грн.
Представник позивача 25.09.2024 подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що представником відповідача у відзиві на позов не доведено правомірність спірного рішення. Просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 113-115).
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.
ГУ ДПС в Івано-Франківській області у період з 18.03.2024 по 05.04.2024 провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Укрсервіс» з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 по 31.12.2023, іншого законодавства за період 01.01.2017 по 31.12.2023.
За результатами проведеної перевірки контролюючим органом складено акт від 12.04.2024 №7480/09-19-07-05/22193583, відповідно до висновків якого встановлено, серед іншого, порушення підпункту 69.8.3 пункту 69.8 статті 69 Податкового кодексу України, пункту 5 Наказу Міністерства фінансів України від 12.08.2020 №496 «Про затвердження Порядку заповнення і подання фінансовими агентами звіту про підзвітні рахунки відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA)», в результаті чого встановлено неподання фінансовим агентом звітів про підзвітні рахунки за 2021-2022 роки (а.с. 17-45).
Позивач подав заперечення на акт перевірки, однак висновки такого акту залишено без змін (а.с. 46-49).
На підставі акта перевірки від 12.04.2024 №7480/09-19-07-05/22193583 ГУ ДПС в Івано-Франківській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 07.05.2024 №011440/0705, яким до ТОВ «Укрсервіс» застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 1250000,00 грн за неподання звітів про підзвітні рахунки відповідно до Угоди (FATCA) за 2021-2022 роки (а.с. 67).
Позивач скористався правом адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення від 07.05.2024 №011440/0705, однак таке рішення залишено без змін, а скарга без задоволення (а.с. 68-72, 75-78).
Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, при вирішенні справи по суті суд виходить з таких підстав та мотивів.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (надалі, також - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).
Законом України від 29 жовтня 2019 року №229-IX «Про ратифікацію Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA)» ратифіковано Угоду між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA), вчинену 7 лютого 2017 року в м. Києві. Дана угода набрала чинності для України 18 листопада 2019 року.
Відповідно до частини 1 Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA), у контексті цієї Угоди та будь-яких додатків до неї ("Угода") зазначені нижче терміни мають такі значення:
g) термін "фінансова установа" означає установу закритого типу, депозитарну установу, інвестиційну компанію чи визначену страхову компанію;
j) термін "інвестиційна компанія" означає будь-який суб`єкт господарювання, який здійснює в якості бізнесу (або яким управляє суб`єкт господарювання, що здійснює в якості бізнесу) один чи більше зазначених нижче видів діяльності або операцій для чи від імені замовника:
(1) торгівля цінними паперами грошового ринку (чеки, векселі, депозитні сертифікати, вторинні цінні папери тощо); іноземною валютою; цінними паперами за курсом обміну, відсотковою ставкою та індексом; обіговими цінними паперами; або товарними ф`ючерсами;
(2) індивідуальне чи колективне управління портфелем цінних паперів; або
(3) будь-який інший вид інвестування, адміністрування чи управління коштами або грошима від імені інших осіб.
l) термін "фінансова установа України" означає (i) будь-яку фінансову установу, що організована відповідно до законодавства України, але за винятком будь-якого філіалу такої фінансової установи, що розташований за межами України, а також (ii) будь-який філіал фінансової установи, що не організована відповідно до законодавства України, якщо такий філіал розташований в Україні;
n) термін "звітна фінансова установа України" означає будь-яку фінансову установу України, яка не є непідзвітною фінансовою установою України;
o) термін "непідзвітна фінансова установа України" означає будь-яку фінансову установу України чи інший суб`єкт господарювання, який є резидентом України, що описаний в Додатку II як непідзвітна фінансова установа України чи в інший спосіб класифікується як іноземна фінансова установа, яка вважається такою, що виконує вимоги, або ж як фактичний власник, звільнений від виконання вимог згідно з відповідними постановами Міністерства фінансів США, що набирає чинності з дати підписання цієї Угоди;
p) термін "фінансова установа, яка не бере участь" означає іноземну фінансову установу, яка не бере участь, у тому розумінні, як це визначено таким терміном у відповідних постановах Міністерства фінансів США, але не включає фінансову установу України або фінансову установу іншої партнерської юрисдикції, крім фінансової установи, яка вважається фінансовою установою, що не бере участь, відповідно до підпункту 2(b) статті 5 цієї Угоди або згідно з відповідним положенням угоди, укладеної між Сполученими Штатами та партнерською юрисдикцією;
q) термін "фінансовий рахунок" означає рахунок, що знаходиться на обслуговуванні у фінансовій установі, а саме:
(1) у випадку суб`єкта господарювання, що є виключно фінансовою установою, оскільки такий суб`єкт господарювання є інвестиційною компанією, будь-яку участь в капіталі чи у борзі (крім таких інструментів, що перебувають у постійному обігу на сформованому ринку цінних паперів) фінансової установи;
(2) у випадку фінансової установи, не описаної в підпункті 1(q) (1) цієї статті, будь-яку участь у капіталі чи у борзі фінансової установи (крім інструментів, що перебувають у постійному обігу на сформованому ринку цінних паперів), якщо (i) розмір боргового відсотку чи участі в капіталі визначається опосередковано чи безпосередньо, переважно, виходячи з активів, які дають підставу для платежів, що підлягають утриманню з американського джерела; а також якщо (ii) група інструментів була сформована з метою уникнення звітування відповідно до цієї Угоди; а також
(3) Будь-який договір страхування з викупною сумою або договір ануїтету, що укладений з або обслуговується фінансовою установою, інший ніж договір страхування, що не пов`язаний з результатами інвестиційної діяльності, договір негайного довічного ануїтету, що не може бути переданий іншій особі, який укладено з фізичною особою та за яким здійснюються пенсійні виплати або виплати з непрацездатності/інвалідності, передбачені рахунком/договором, виключеним з визначення фінансового рахунку в Додатку II;
Незважаючи на зазначене вище, термін "фінансовий рахунок" не включає будь-який рахунок, що виключено із визначення фінансового рахунку в Додатку II. Для цілей цієї Угоди, інструменти розглядаються як "такі, що перебувають у постійному обігу", якщо здійснюється значний обсяг торгівлі стосовно цих процентів на постійній основі, та "сформований ринок цінних паперів" означає біржу, яка є офіційно визнаною та перевіряється державним органом, та в якій розташовано ринок та здійснюється торгівля акцій значної річної вартості. Для цілей цього пункту 1(q), інструмент у фінансовій установі не розглядається як "такий, що перебуває у постійному обігу" та відноситься до фінансових рахунків, якщо власник проценту (за виключенням випадків, коли фінансова установа виступає як посередник) зареєстрований у такій фінансовій установі. Попереднє речення не застосовується до інструментів, вперше зареєстрованих у такій фінансовій установі 1 липня 2014 року чи пізніше, від фінансової установи не вимагається застосування попереднього речення до 1 січня 2016 року;
За приписами статті 4 Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA), кожна звітна фінансова установа України вважається такою, що виконує положення розділу 1471 Податкового кодексу США і на яку не поширюється положення про утримання, відповідно до нього, якщо Україна виконує свої зобов`язання відповідно до статей 2 і 3 цієї Угоди стосовно такої звітної фінансової установи України, і звітна фінансова установа України:
a) ідентифікує американські підзвітні рахунки та щорічно доповідає компетентному органу України інформацію, яку вимагається надавати згідно з пунктом 2 статті 2 цієї Угоди в часові межі та спосіб, описані в статті 3 цієї Угоди;
b) окремо для 2015 року і 2016 року щорічно повідомляє компетентному органу України назву кожної фінансової установи, яка не бере участь, якій було виконано виплати, та сукупну суму таких виплат;
c) виконує реєстраційні вимоги СВД FATCA, викладені на офіційному сайті;
d) за умови, що звітна фінансова установа України виступає в якості (i) кваліфікованого посередника (в контексті розділу 1441 Податкового кодексу США), що вирішила взяти на себе зобов`язання першочергового утримання відповідно до розділу 3 частини A Податкового кодексу США; (ii) іноземного товариства, що вирішило діяти в якості іноземного товариства, яке здійснює утримання, (в контексті як розділу 1441, так і розділу 1471 Податкового кодексу США); чи (iii) іноземного трасту, що вирішив діяти в якості іноземного трасту, який здійснює утримання (в контексті як розділу 1441, так і розділу 1471 Податкового кодексу США), утримує 30 відсотків з будь-якого платежу, який підлягає утриманню з американського джерела, будь-якій фінансовій установі, що не бере участь; та
e) у випадку звітної фінансової установи України, що не описана в підпункті 1(d) цієї статті, і яка виконує платіж, який підлягає утриманню з американського джерела, чи виступає в якості посередника стосовно такого платежу, будь-якій фінансовій установі, що не бере участь, звітна фінансова установа України надає будь-якому безпосередньому виконавцю такого платежу, що підлягає утриманню з американського джерела, інформацію, яка необхідна для здійснення утримання та звітування, що виникає у зв`язку з таким платежем.
Незважаючи на зазначене вище, на звітну фінансову установу України, стосовно якої не виконуються умови пункту 1, не поширюється положення про утримання відповідно до розділу 1471 Податкового кодексу США, окрім випадків, коли така звітна фінансова установа України розглядається СВД в якості фінансової установи, яка не бере участь, відповідно до підпункту 2(b) статті 5 цієї Угоди.
Наказом Міністерства фінансів України від 12.08.2020 №496 затверджено Порядок заповнення і подання фінансовими агентами звіту про підзвітні рахунки відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA) (надалі, також - Порядок №496).
Фінансові агенти подають до ДПС через IDES звіт про підзвітні рахунки з інформацією, зазначеною у пункті 2 статті 2 Угоди FATCA, з урахуванням положень статті 3 Угоди FATCA та інших відповідних положень Угоди FATCA та додатків до неї, а також укладених відповідно до неї міжвідомчих угод.
У разі відсутності будь-якої інформації, зазначеної у пункті 2 статті 2 Угоди FATCA, та яка обов`язково вказується у звіті, фінансовий агент зобов`язаний під час складання звіту керуватися роз`ясненнями Служби внутрішніх доходів США, які публікуються на її офіційному сайті.
Звіт підписується особою, уповноваженою на надання звіту про підзвітні рахунки від імені фінансового агента та відповідальною за визначення політики, запровадження процедур FATCA та їх виконання.
ДПС повідомляє фінансового агента про прийняття звіту або про відмову у прийнятті звіту на електронну адресу, вказану фінансовим агентом.
У разі зміни адреси електронної пошти після вказаного терміну фінансовий агент протягом трьох робочих днів повідомляє про це ДПС.
В разі наявності розбіжностей у вимогах, які визначені цим Порядком та Інструкціями, опублікованими на офіційному сайті Служби внутрішніх доходів США з метою виконання вимог Угоди FATCA, застосовуються положення цих Інструкцій.
Відповідно до пункту 17 Порядку №496 цей Порядок застосовується настільки, наскільки він не суперечить Угоді FATCA. У випадку наявності розбіжностей між положеннями Угоди FATCA та цього Порядку перевагу мають положення Угоди FATCA.
В Розділі ІV "Раніше існуючі рахунки суб`єктів господарювання" Додатку 1 Угоди FATCA, пунктом D передбачена процедура перевірки для виявлення рахунків суб`єктів господарювання стосовно яких потрібно проводити звітування.
Так в пункті 3 наведені способи визначення чи є фінансова установа фінансовою установою, яка не бере участі, платежі якої повинні бути включені до агрегованої звітності відповідно до підпункту 1(b) статті 4 Угоди:
a) Відповідно до підпункту D(3)(b) цього розділу звітна фінансова установа України може визначити, що власником рахунку є фінансова установа України або інша фінансова установа партнерської юрисдикції, якщо звітна фінансова установа України обґрунтовано встановить, що власник рахунку має такий статус на основі глобального посередницького ідентифікаційного номеру власника рахунку по опублікованому СВД списку іноземних фінансових установ або іншої інформації, яка є у широкому доступі або в розпорядженні звітної фінансової установи України. В залежності від ситуації. У такому випадку, ніякої подальшої перевірки, виявлення або звітування щодо рахунку робити непотрібно.
b) Якщо власником рахунку є фінансова установа України або інша фінансова установа партнерської юрисдикції, яка розглядається IRS, як фінансова установа, яка бере участі, то такий рахунок не є підзвітним американським рахунком, але платежі цьому власнику рахунку повинні відображатись у звіті, як викладено у підпункті 1(b) статті 4 Угоди.
c) Якщо власник рахунку не є фінансовою установою України або іншою фінансовою установою партнерської юрисдикції, то звітна фінансова установа України повинна розглядати цього власника рахунку фінансовою установою, яка не бере участь, платежі якій повинні відображатись у звіті, як здійснені, відповідно до підпункту 1(b) статті 4 Угоди, якщо звітна фінансова установа України:
(1) Отримала самостійне свідоцтво (яке може бути у вигляді форми IRS W-8 або подібної узгодженої форми) від власника рахунку, який сертифіковано як іноземну фінансову установу, яка вважається такою, що виконує вимоги, або як фактичного власника, звільненого від виконання вимог, як вони визначені у відповідних правилах Міністерства фінансів США; або
(2) Якщо іноземна фінансова установа, що бере участь, або зареєстрована іноземна фінансова установа, яка вважається такою, що виконує вимоги, підтвердила глобальний посередницький ідентифікаційний номер власника рахунку у оприлюдненому СВД переліку іноземних фінансових установ.
Законом України від 03 грудня 2019 року №323-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з ратифікацією Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків (FATCA)" були внесені наступні зміни до підпунктів 14.1.146-1, 14.1.257-1 і 14.1.258-1 ПК України:
« 14.1.257-1. фінансовий агент - банк або небанківська фінансова установа, які відповідно до вимог цього Кодексу та інших актів законодавства зобов`язані подавати звіт про підзвітні рахунки центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та нести відповідальність за порушення покладених на них обов`язків у порядку, встановленому законодавством. Регулятори ринків фінансових послуг у межах повноважень, визначених статтею 21 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", встановлюють переліки небанківських фінансових установ, які зобов`язані виконувати обов`язки фінансових агентів відповідно до вимог міжнародних договорів, що містять положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або укладених на їх підставі міжвідомчих договорів. Не є фінансовими агентами особи, звільнені від надання інформації про підзвітні рахунки відповідно до Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA), а також іншого міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладеного на його підставі міжвідомчого договору";
"14.1.258-1. фінансовий рахунок - рахунок, відкритий фінансовим агентом, або договір, укладений фінансовим агентом. Для цілей цього Кодексу до фінансових рахунків включаються банківські рахунки, рахунки у цінних паперах, інші види рахунків, договори, які відповідають критеріям, визначеним міжнародним договором, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладеним на його підставі міжвідомчим договором".
Статтю 69 Податкового кодексу України доповнено пунктом 69.8.3. наступного змісту: фінансові агенти зобов`язані щороку, до 1 вересня, подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, звіт про підзвітні рахунки; звітним періодом вважається попередній календарний рік, якщо міжнародним договором, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або укладеним на його підставі міжвідомчим договором не встановлені інші правила; форма звіту про підзвітні рахунки, порядок її заповнення і подання фінансовими агентами до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Статтю 69 Податкового кодексу України доповнено пунктом 69.8.6. наступного змісту: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює збір інформації від фінансових агентів, зберігання такої інформації в електронній базі підзвітних рахунків та передачу відомостей компетентному органу іноземної держави чи фінансовому агенту, від якого вона була отримана. Забороняється надання центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інформації щодо підзвітних рахунків іншим особам, у тому числі судам, правоохоронним чи іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, юридичним та фізичним особам (у тому числі тим, про яких надана інформація у звіті про підзвітні рахунки)".
Статтю 118 Податкового кодексу України доповнено пунктом 118.4 такого змісту:
"118.4. Неподання, подання з порушенням встановленого строку, подання не в повному обсязі або з недостовірними відомостями, або з помилками фінансовими агентами звіту про підзвітні рахунки відповідно до вимог пункту 69.8 статті 69 цього Кодексу -
тягнуть за собою накладення штрафу у 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Сплата такого штрафу не звільняє фінансового агента від обов`язку подання звіту про підзвітні рахунки.
Передбачений цим пунктом штраф не застосовується у разі, якщо недостовірні відомості або помилки у звіті про підзвітні рахунки виникли з незалежних від фінансового агента причин та/або у зв`язку з поданням власником фінансового рахунка недостовірної інформації, за умови що фінансовий агент:
вживав обґрунтованих та належних у відповідних умовах (обставинах) заходів для проведення перевірки статусу податкового резидентства власників фінансових рахунків та кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) таких власників фінансових рахунків;
своєчасно, у строк, встановлений пунктом 69.8 статті 69 цього Кодексу, повідомив центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про подання власником фінансового рахунка недостовірних даних".
Законом України №2970-IX від 20 березня 2023 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки» внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме підпункт 14.1.146-1 викладено в такій редакції:
"14.1.146-1. підзвітний рахунок - фінансовий рахунок, який відповідає визначенню терміна "американський підзвітний рахунок" відповідно до Угоди FATCA та/або визначається як підзвітний рахунок відповідно до правил Загального стандарту звітності CRS для цілей Багатосторонньої угоди CRS";
доповнено підпунктом 14.1.172-2 такого змісту: "14.1.172-2. Угода FATCA - Угода між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил і застосування положень Закону США "Про податкові вимоги до іноземних рахунків" (FATCA)";
підпункти 14.1.257-1 і 14.1.258-1 викладено в такій редакції:
"14.1.257-1. фінансовий агент - будь-яка особа (крім фізичної особи), яка відповідає визначенню звітної фінансової установи України, у значенні, наведеному в Угоді FATCA, та/або підзвітної фінансової установи відповідно до Багатосторонньої угоди CRS та Загального стандарту звітності CRS, та яка відповідно до цього Кодексу та інших актів законодавства, ухвалених на виконання положень Угоди FATCA та Багатосторонньої угоди CRS, зобов`язана застосовувати заходи належної комплексної перевірки до фінансових рахунків, подавати звіт про підзвітні рахунки до контролюючого органу, виконувати інші обов`язки та нести відповідальність за порушення цих обов`язків у порядку, встановленому законом.
Регулятори ринків фінансових послуг у межах повноважень, визначених законодавчими актами у сфері регулювання діяльності з надання фінансових послуг, встановлюють переліки небанківських фінансових установ, які зобов`язані виконувати обов`язки фінансових агентів відповідно до вимог Угоди FATCA.
Для цілей виконання вимог Угоди FATCA не є фінансовими агентами особи, визначені в Додатку II до Угоди FATCA.
Для цілей Багатосторонньої угоди CRS особи, які зобов`язані виконувати обов`язки фінансових агентів (є підзвітними фінансовими установами), визначаються відповідно до правил зазначеної Угоди, Загального стандарту звітності CRS та нормативно-правових актів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для реалізації Багатосторонньої угоди CRS";
Розділ I Податкового кодексу України доповнено статтею 39-3 такого змісту:
39-3.4. Подання звіту про підзвітні рахунки
39-3.4.1. Фінансові агенти зобов`язані щороку, до 1 липня, подавати до контролюючого органу звіт про підзвітні рахунки.
39-3.4.2. Звітним періодом вважається попередній календарний рік, якщо Угодою FATCA або Багатосторонньою угодою CRS відповідно не встановлено інші правила.
39-3.4.3. У звіті про підзвітні рахунки, що подається для цілей виконання вимог Угоди FATCA або Багатосторонньої угоди CRS, фінансовий агент надає інформацію про всі підзвітні рахунки за звітний період в обсязі, визначеному Угодою FATCA або розділом I Загального стандарту звітності CRS.
39-3.4.4. Звіт про підзвітні рахунки подається виключно в електронній формі. Форма звіту про підзвітні рахунки, формат (стандарт) його заповнення та подання фінансовими агентами до контролюючого органу встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
39-3.4.5. Контролюючий орган здійснює збір інформації від фінансових агентів, зберігання, захист такої інформації та передачу відомостей до компетентного органу іноземної юрисдикції чи фінансовому агенту, від якого вона була отримана (у разі необхідності виправлення або уточнення інформації щодо фінансового рахунку, який веде такий фінансовий агент). Забороняється надання контролюючим органом інформації щодо підзвітних рахунків (у тому числі отриманої від компетентних органів іноземних держав) іншим особам, у тому числі правоохоронним чи іншим державним органам, органам місцевого самоврядування, юридичним та фізичним особам (у тому числі тим, про яких надано інформацію у звіті про підзвітні рахунки), крім випадків надання такої інформації відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
39-3.6.4. Контролюючий орган зобов`язаний надати інформацію про порушення фінансовим агентом вимог цієї статті, що також може свідчити про існування ризику невиконання таким фінансовим агентом вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, до Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо фінансових агентів, державне регулювання та нагляд за діяльністю яких вони здійснюють.
39-3.7.5. Якщо за результатами камеральної перевірки контролюючий орган виявляє неподання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки у встановлений строк або несвоєчасне подання звіту, або неподання чи несвоєчасне подання виправленого звіту або відповіді на запит (повідомлення), надісланий контролюючим органом за правилами цієї статті, контролюючий орган складає акт, у якому викладається опис обставин вчиненого правопорушення, встановленого під час камеральної перевірки. Результати камеральної перевірки оформлюються у порядку, встановленому статтею 86 цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
39-3.10. Звіт про підзвітні рахунки не є податковою декларацією фінансового агента або її частиною та не прирівнюється до податкової звітності фінансового агента чи власника рахунку та/або його контролюючої особи. Норми цієї статті є спеціальними щодо інших норм цього Кодексу в частині визначення правил підготовки, подання та перевірки звітів про підзвітні рахунки. Штрафні (фінансові) санкції, передбачені цим Кодексом за порушення вимог зберігання первинних документів, ведення та подання податкової звітності, не застосовуються за порушення вимог цієї статті.
39-3.11.5. Звіт про підзвітні рахунки подається щодо кожного інституту спільного інвестування окремо. Компанія з управління активами несе встановлену цим Кодексом відповідальність за подання звіту про підзвітні рахунки щодо кожного корпоративного та/або пайового інвестиційного фонду, активами якого вона управляє.
Підпункт 102.2.2 пункту 102.2 статті 102 Податкового кодексу України доповнено абзацом другим такого змісту:
"Контролюючий орган має право проводити перевірку з питань дотримання вимог статті 39-3 цього Кодексу фінансовими агентами та власниками рахунків та визначати суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) у випадках та розмірах, визначених цим Кодексом, не пізніше 1825 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання звіту про підзвітні рахунки, а якщо відповідний звіт був поданий пізніше - за днем його фактичного подання. Строк давності, визначений цим абзацом, не застосовується щодо перевірки фінансового агента, який не подав звіт про підзвітні рахунки за звітний період у визначеному цим Кодексом порядку".
Пункт 118.4 статті 118 Податкового кодексу України виключено.
Таким чином, пункт 118.4 статті 118 Податкового кодексу України є нечинним з 28 квітня 2023 року на підставі Закону України № 2970-IX від 20 березня 2023 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки».
Натомість, Податковий кодекс України доповнено статтею 118-1 такого змісту:
"Стаття 118-1. Порушення вимог щодо виявлення підзвітних рахунків та подання звітності для автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки
118-1.1. Неподання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу -
тягне за собою накладення штрафу у 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Сплата такого штрафу не звільняє фінансового агента від обов`язку подання звіту про підзвітні рахунки.
118-1.2. Ненадання у встановлений строк депозитарною установою повідомлення про депонентів - інвесторів інститутів спільного інвестування компанії з управління активами або надання у повідомленні неповних відомостей, або ненадання компанії з управління активами відповіді на її запит, надісланий відповідно до пункту 39-3.11 статті 39-3 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення штрафу у 30 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Сплата такого штрафу не звільняє депозитарну установу від обов`язку подання інформації та документів про депонентів - інвесторів інститутів спільного інвестування компанії з управління активами.
118-1.3. Несвоєчасне подання фінансовим агентом звіту про підзвітні рахунки або несвоєчасне подання фінансовим агентом виправленого звіту про підзвітні рахунки на вимогу контролюючого органу з порушенням встановлених строків, визначених статтею 39-3 цього Кодексу, -
тягне за собою накладення штрафу у 0,5 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за кожний календарний день несвоєчасного подання звіту про підзвітні рахунки, але не більше 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
Сплата такого штрафу не звільняє фінансового агента від обов`язку подання звіту про підзвітні рахунки та виправлення помилок у раніше поданому звіті.
118-1.5. Розрахунок суми штрафу здійснюється шляхом додавання розмірів штрафів за кожен фінансовий рахунок, щодо якого було подано помилкову, неповну або недостовірну інформацію, та за кожен фінансовий рахунок, який не було включено до звіту про підзвітні рахунки.
У підрозділі 10 розділу XX "Перехідні положення": пункти 53 і 53-1 викладено в такій редакції:
53-1.3. Установити такі особливості застосування положень статті 39-3 цього Кодексу у частині, що стосується застосування Загального стандарту звітності CRS, протягом перехідного періоду:
1) фінансові агенти, які станом на 30 червня 2023 року відповідають критеріям підзвітних фінансових установ, зобов`язані стати на облік у контролюючому органі відповідно до пункту 39-3.3 статті 39-3 цього Кодексу до 31 грудня 2023 року;
2) за порушення, вчинені фінансовими агентами та власниками рахунків до 31 грудня 2024 року включно, штрафні (фінансові) санкції, передбачені пунктами 118-1.3-118-1.8 статті 118-1 цього Кодексу, не застосовуються, а за порушення, вчинені у період з 1 січня по 31 грудня 2025 року, - застосовуються у 0,5 розміру відповідного штрафу.
Як вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, контролюючий орган застосував до позивача штрафні санкції на підставі пункту 118.4 статті 118 Податкового кодексу України, який, як встановлено судом вище, є нечинним з 28 квітня 2023 року на підставі Закону України № 2970-IX від 20 березня 2023 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки».
Разом з тим, на підставі системного аналізу діючих норм законодавства, судом встановлено, що до Податкового кодексу України було додано статтю 118-1, яка визначає відповідальність за порушення вимог щодо виявлення підзвітних рахунків та подання звітності для автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки.
Однак, як встановлено приписами статті 53-1.3. Перехідних положень Податкового кодексу України - за порушення, вчинені фінансовими агентами та власниками рахунків до 31 грудня 2024 року включно, штрафні (фінансові) санкції, передбачені пунктами 118-1.3-118-1.8 статті 118-1 цього Кодексу, не застосовуються.
Отже, в цілому відповідальність за пунктом 118.4 статті 118 Податкового кодексу України не могла бути застосована до позивача під час проведення спірної перевірки та прийняття спірного рішення, з огляду на її нечинність з 28 квітня 2023 року; відповідальність за статтею 118-1 не могла бути застосована з підстав дії перехідного періоду до 31 грудня 2024 року.
За змістом податкового повідомлення-рішення від 07.05.2024 №011440/0705, відповідач зазначає про порушення позивачем підпункту 69.8.3 пункту 69.8 статті 69 Податкового кодексу України, який був виключений на підставі Закону України №2970-IX від 20 березня 2023 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо імплементації міжнародного стандарту автоматичного обміну інформацією про фінансові рахунки» та відповідно є нечинним з 28 квітня 2023 року.
Відповідно до змісту пункту 11 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Відтак, станом на час винесення акту перевірки від 12.04.2024 №7480/09-19-07-05/22193583 та спірного податкового повідомлення-рішення від 07.05.2024 №011440/0705, відповідальність за порушення недіючої статті Податкового кодексу України (п.118.4 статті 118, пп.68.9.3 п.68.9 статті 68, 69.8.3 пункту 69.8 статті 69) не могла бути застосована до позивача.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 26 червня 2023 року у справі № 805/1315/16, за змістом якого суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій, що як на дату складання податковим органом акту перевірки від 14 січня 2016 року, так і на дату прийняття спірних податкових повідомлень - рішень від 05 лютого 2016 року, норма п.257.4 ст.257 ПК України, яка передбачала сплату авансових внесків з рентної плати у податковому (звітному) періоді, втратила чинність, що в свою чергу є підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Що стосується суті самого порушення, то представник позивача переконаний, що ТОВ «Укрсервіс» відповідно до Додатку ІІ Угоди віднесене до переліку звільнених від обов`язку виконувати вимоги Угоди FATCA в частині подання звітності про підзвітні рахунки, не є фінансовим агентом в розумінні Податкового кодексу України, тому не подавало звіти за 2021-2022 роки.
Окрім цього вважає, що отримання GIIN-коду не є безумовною підставою віднесення товариства до підзвітної фінансової установи, а може містити також виключення або презумпції щодо суб`єктів господарювання.
Також звернув увагу, що 17.10.2023 ТОВ «Укрсервіс» здійснило заходи щодо вилучення запису про юридичну особу з переліку фінансових агентів опублікованого на сайті Служби внутрішніх доходів США шляхом заповнення відповідної форми у кабінеті фінансової установи України на офіційному сайті Служби внутрішніх доходів США (GIIN-код вилучений з бази даних).
Як вбачається з Додатку ІІ Угоди FATCA нижченаведені суб`єкти господарювання вважаються фактичними власниками, звільненими від виконання вимог, або фінансовими установами, які вважаються такими, що виконують вимоги, залежно від обставин, та нижченаведені рахунки виключаються з визначення фінансових рахунків.
До такого переліку суб`єктів господарювання належать, зокрема, суб`єкти, визначені у пункті ІІІ, зокрема, фінансові установи малої чи обмеженої сфери дії, які кваліфікуються як іноземні фінансові установи, які вважаються такими, що виконують вимоги. Нижченаведені фінансові інституції є непідзвітними фінансовими установами України, які розглядаються як іноземні фінансові установи, які вважаються такими, що виконують вимоги, для цілей розділу 1471 Податкового кодексу США.
До таких інституцій, серед іншого, належать:
A. Фінансова установа з локальною клієнтською базою. Фінансова установа, яка відповідає наступним вимогам:
1. Фінансова установа повинна мати ліцензію та регулюватися як фінансова установа відповідно до законів України;
2. Фінансова установа мусить не мати постійного місця ведення бізнесу за межами України. Для цих цілей постійне місце ведення бізнесу не включає місце, яке не розголошується громадськості та з якого фінансова установа здійснює виключно функції адміністративної підтримки;
3. Фінансова установа повинна не залучати клієнтів або власників рахунків поза Україною. Для забезпечення цієї мети фінансова установа не вважатиметься такою, що залучає клієнтів або власників рахунків поза Україною тільки тому, що фінансова установа (a) здійснює діяльність на веб-сайті, за умови, що на ньому спеціально не зазначено, що фінансова установа надає фінансові рахунки або послуги нерезидентам, та іншим чином не націлена на залучення американських клієнтів або власників рахунків, або (b) рекламує у друкованих медіа або на радіо та телебаченні, які поширюються в основному в Україні, але інколи і в інших країнах, за умови, що у цих повідомленнях спеціально не зазначено, що фінансова установа надає фінансові рахунки або послуги нерезидентам, та іншим чином не націлена на залучення американських клієнтів або власників рахунків;
4. Фінансова установа зобов`язана відповідно до законів України виявляти власників рахунків - резидентів для цілей як надання звітної інформації, так і стягнення податку стосовно фінансових рахунків, що належать резидентам, або для цілей задоволення вимог AML щодо проведення комплексних перевірок в Україні;
5. Щонайменше 98 відсотків фінансових рахунків за вартістю, що ведуться фінансовою установою повинні належати резидентам (у тому числі резидентів, які є суб`єктами господарювання) в Україні;
6. В залежності від того, що наступить пізніше, з 1 липня 2014 року або з тієї дати, коли фінансова установа відповідно до пункту A цього розділу заявить про своє право розглядатися як іноземна фінансова установа, яка вважається такою, що виконує вимоги відповідно до цього пункту A, фінансова установа повинна здійснювати практики та процедури, які відповідають тим, що зазначені у Додатку I до цієї Угоди, для запобігання надання фінансовою установою фінансового рахунку будь-якій фінансовій установі, що не бере участь, та для контролю того, чи фінансова установа відкриває та забезпечує діяльність фінансового рахунку для будь-якої зазначеної американської особи, яка не є резидентом України (в тому числі американської особи, яка була резидентом України на момент відкриття фінансового рахунку, але пізніше перестав ним бути) або для будь-якого пасивного НФІС з контролюючими особами, які є резидентами США або громадянами США, які не є резидентами України;
7. Такі практики та процедури повинні передбачати, що при виявленні будь-якого фінансового рахунку, який належить визначеній американській особі, яка не є резидентом України, або пасивному НФІС з контролюючими особами, які є резидентами США або громадянами США, які не є резидентами України, фінансова установа повинна прозвітувати про такий фінансовий рахунок таким чином, якби вона була звітною фінансовою установою України (включаючи дотримання відповідних вимог реєстрації на реєстраційному сайті FATCA СВД США), або закрити такий фінансовий рахунок;
8. Стосовно раніше існуючого рахунку, що належить фізичній особі, яка не є резидентом України, або будь-якому суб`єкту господарювання, фінансова установа повинна переглянути ці раніше існуючі рахунки у відповідності з процедурами, передбаченими у Додатку I, що застосовуються до раніше існуючих рахунків, для виявлення будь-яких підзвітних американських рахунків або фінансових рахунків, що належать фінансовим установам, які не беруть участь, а також повідомити про такі фінансові рахунки таким чином, якби зазначена фінансова установа була звітною фінансовою установою України (включаючи дотримання правил реєстрації на реєстраційному сайті FATCA Служби внутрішніх доходів США), або закрити такий фінансовий рахунок;
9. Кожний пов`язаний суб`єкт господарювання фінансової установи, який є фінансовою установою, повинен бути зареєстрований або організований в Україні та, за виключенням будь-якого пов`язаного суб`єкта господарювання, який є пенсійним фондом відповідно до пунктів A-C розділу II цього Додатку II, відповідати вимогам, зазначеним у пункті A; та
10. Фінансова установа не повинна здійснювати політику та практику, яка дискримінує проти відкриття та ведення фінансових рахунків фізичних осіб, які є визначеними американськими особами та резидентами України.
Відповідно до рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1174 від 02.12.2021 «Про схвалення роз`яснення «Щодо застосування вимог рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 06.10.2020 №578 «Про встановлення переліку небанківських фінансових установ, які зобов`язані виконувати обов`язки фінансових агентів», встановлено, що небанківські фінансові установи, які провадять професійну діяльність на ринках капіталу та відповідають критеріям, визначеним у пункті «А» розділу ІІІ додатку ІІ Угоди, вважаються фінансовими установами, що виконують вимоги Угоди, залежно від обставин, і відповідно не входять до переліку, встановленого Рішенням Комісії. Такі небанківські фінансові установи мають повідомляти Державну податкову службу, яка є уповноваженим представником Міністерства фінансів України для цілей виконання положень Угоди, про їх відповідність критеріям, встановленим у додатку ІІ Угоди.
Відповідно до наказів ТОВ «Укрсервіс» №16 від 31.12.2021 та №20 від 31.12.2022 у зв`язку із застосуванням норм, передбачених пунктом А Розділу ІІІ Додатку 2 Угоди між Урядом України та Урядом Сполучених Штатів Америки для поліпшення виконання податкових правил й застосування положень Закону США «Про податкові вимоги до іноземних рахунків» (FATCA), визначено ТОВ «Укрсервіс» фінансовою установою з локальною клієнтською базою на період 2021 року та 2022 року, відповідно, а також визначено ТОВ «Укрсервіс» непідзвітною фінансовою установою України в розумінні Угоди на період 2021 року та 2022 року, відповідно (а.с. 59, 60).
При цьому, як з`ясовано судом вище, положення Угоди FATCA мають перевагу над положеннями Порядку №496.
Таким чином, ТОВ «Укрсервіс» протягом 2021-2022 років відповідало критерієм, визначеним у пункті «А» розділу ІІІ Додатку ІІ Угоди FATCA та вважалося непідзвітною фінансовою установою України й, відповідно, не мало обов`язку подавати звіти про підзвітні рахунки за 2021-2022 роки.
Таким чином, самостійне отримання позивачем GIIN-коду не змінило його правового статусу та не може вважатися безумовною підставою для виникнення у фінансової установи обов`язку подавати звіти про підзвітні рахунки, оскільки такий обов`язок виникає в силу вимог відповідних нормативно-правових актів, а не фактичного здійснення суб`єктом самостійних дій щодо отримання GIIN-коду.
Окрім цього, як з`ясовано судом вище, 17.10.2023 ТОВ «Укрсервіс» здійснило заходи щодо вилучення запису про юридичну особу з переліку фінансових агентів опублікованого на сайті Служби внутрішніх доходів США, в результаті чого GIIN-код вилучений з бази даних.
Як встановлено судом вище, ТОВ «Укрсервіс» з урахуванням пункту «А» розділу ІІІ Додатку ІІ Угоди FATCA, не мало обов`язку подавати звіти про підзвітні рахунки за 2021-2022 роки.
Жодних доводів на спростування обставини щодо належності ТОВ «Укрсервіс» до непідзвітних фінансових установ в розумінні Угоди FATCA та звільнення від обов`язку подавати звіти про підзвітні рахунки у 2021-2022 роках, окрім присвоєння останньому GIIN-коду, представником відповідача не наведено.
Суд вважає за необхідне зазначити, що підпунктом 4.1.4 пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України закріплено принцип презумпції правомірності рішень платника податку.
Належне застосування вищенаведеного принципу забезпечує реалізацію однієї зі складових верховенства права - правової визначеності. Саме можливість платника податків чітко розуміти та передбачати правові наслідки вчинюваних дій має фундаментальне значення для правильності його застосування.
В контексті наведеного, суд вважає за необхідне зазначити, що обов`язок доведення обставини наявності у діях платника податків порушень чинного законодавства, покладається саме на контролюючий орган, та саме він, в силу положень частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, повинен доводити правомірність прийнятого ним рішення.
Отже, враховуючи недоведеність висновків акту перевірки щодо недотримання позивачем вимог законодавства, застосування відповідачем нечинних норм Податкового кодексу України, відсутність доказів, що підтверджують наявність факту порушення, суд дійшов висновку, що наявні обґрунтовані підстави для скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 07.05.2024 №011440/0705.
Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас, частиною 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Суд звертає увагу позивача, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону №3674-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Таким чином, позивач вправі звернутися до суду з клопотання про повернення судового збору, сплаченого у розмірі більшому, ніж встановлено законом.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 07.05.2024 №011440/0705.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП - 43968084) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укрсервіс (код ЄДРПОУ - 22193583) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрсервіс», адреса: вул. Галицька, 67, оф. 509, м. Івано-Франківськ, 76018, ;

відповідач: Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області, адреса: вул. Незалежності, буд. 20, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ ВП 43968084.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.