Справа № 560/15088/24
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

20 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідач 1) , Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач 2), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач 3) в якому просить:

"- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 15.03.1985 року;

- рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.09.2024 № 61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 - скасувати;

- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , від 15.03.1985, зокрема з 01.11.1982 по 05.03.1985, з 01.01.1986 по 10.01.1995, з 11.01.1995 по 10.08.1999, а також всі періоди згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10.05.2023 ( датою первинного звернення до органів пенсійного фонду)".

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на протиправну поведінку пенсійного органу, що полягає у безпідставному неприйнятті до уваги трудової книжки позивача НОМЕР_1 , від 15.03.1985 та рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08 серпня у справі №688/2016/2024 року суду під час вирішення питання про призначення пенсії, що призвело до відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

Ухвалою від 21.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом: надання доказів сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору; подання до суду копій доданих до позовної заяви документів у трьох примірниках, а саме: відомостей ДФС, довідку форми ОК-5 та довідки управління соціального захисту.

До суду 29.10.2024 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про усунення недоліків адміністративного позову та відкриття провадження у справі.

До вказаного вище клопотання позивачем долучено відомості ДФС, довідку форми ОК-5 та довідку управління соціального захисту.

Ухвалою від 08.11.2024 продовжено позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 27.11.2024 клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору з урахуванням його скрутного матеріального становища - задоволено; звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позовної заяви у справі № 560/15088/24; відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач 2 подав до суду пояснення у яких зазначає, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі № 560/11840/23 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яке постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 10 серпня 2023 року - без змін.

Вказує, що судом у справі № 560/11840/23 вже досліджено та надано оцінку, на той час спірним правовідносинам щодо рішення про відмову у призначенні пенсії по віку ОСОБА_1 від 17.05.2023№ 61, що виразилося у винесенні рішення суду, яким було відмовлено у задоволені даного адміністративного позову.

Зазначає, що прохальна частина позову не містить вимог про визнання протиправних дій та зобов`язання вчинити дії саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, крім того, підставою звернення до суду та предметом спору в даній справі є рішення про відмову у призначенні пенсії від 26.09.2024 року № 61, яке приймалось Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області.

Отже, з врахуванням вищенаведеного, відповідач 2 вважає, що позивач вибрав Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області як неналежного відповідача у даній справі.

До суду 13.12.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (відповідач 3) надійшов відзив на позов, у якому останній зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, з врахуванням принципу екстериторіальності, прийнято рішення від 26.09.2024 № 61 про відмову у призначенні пенсії за віком в зв`язку з недостатністю загального страхового стажу роботи.

Вказує, що, відповідно наданих до заяви документів, загальний страховий стаж позивача склав 10 років 4 місяці 26 днів, а вік на дату звернення становив 63 роки 9 місяців.

Відповідач 3 посилається на те, що в його діях не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням проведено розрахунок стажу позивачу згідно вимог чинного законодавства, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду у Хмельницькій області - 20.03.2025 подав до суду відзив, у якому в задоволенні позову просить відмовити та зазначає, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж позивача становить 10 років 4 місяців 26 дні, що недостатньо для призначення пенсії за віком. Жодних інших документів, підтверджуючих вищезазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачем при зверненні за призначенням пенсії не надано.

Ухвалою від 20.03.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою від 20.03.2025 Хмельницький окружний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про залишення позовної заяви за період з 10.05.2023 по 11.10.2024 без розгляду, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою від 10.05.2023 про призначення йому пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.05.2023 №61 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 20 років.

Зазначено, що тривалість страхового стажу позивача становить 2 роки 11 місяців 07 днів.

Повідомлено ОСОБА_1 , що за результатами розгляду документів, доданих до заяви позивача, до страхового стажу не зараховані періоди роботи:

- згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки зазначене прізвище власника ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника;

- періоди згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, оскільки зазначений номер облікової картки не відповідає ідентифікаційному номеру, наданому заявником;

- періоди роботи згідно довідок №3 від 23.03.2023, №90-01/07-03 від 20.03.2023, №01-21/210 від 27.03.2023, оскільки зазначене прізвище власника ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника;

- періоди роботи згідно довідок №102-01/05-02 від 20.03.2023, №102-02/05-02 від 20.03.2023, оскільки зазначене прізвище власника ( ОСОБА_2 ) не відповідає паспортним даним заявника.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 10.08.2023 у справі № 560/11840/23 (набрало законної сили - 18.01.2024 року) відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2024 у справі №688/2016/2024 заяву задоволено; встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області 05 січня 2010 року, правовстановлюючих документів:

- трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 15 березня 1985 року на ім?я ОСОБА_3 ;

- індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), які містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування щодо особи « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_4 , серія та номер паспорта НОМЕР_5 ».

ОСОБА_1 вдруге звернувся до відповідача 1 із заявою від 18.09.2024 про призначення пенсії за віком, відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV.

За результатами розгляду заяви позивача та доданих документів, за принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийнято рішення від 26.09.2024 № 61 про відмову у призначенні пенсії за віком в зв`язку з недостатністю загального страхового стажу роботи, оскільки загальний страховий стаж позивача склав 10 років 4 місяці 26 днів, а вік на дату звернення становив 63 роки 9 місяців.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 9 Закону №1058, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону №1058, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 4 вказаної статті Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788 від 05.11.1991, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788 та частиною першої статті 48 Кодексу законів про працю України, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Зважаючи на викладене, законодавець встановив пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.

Cуд враховує, що позивачем подано позов до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

За результатами поданої ОСОБА_1 заяви Шепетівським міськрайонним судом рішенням від 08.08.2024 у справі №688/2016/2024 (набрало законної сили 10.09.2024 року) заяву задоволено; встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий Шепетівським МВ УМВС України в Хмельницькій області 05 січня 2010 року, правовстановлюючих документів: трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 15 березня 1985 року на ім`я ОСОБА_3 ; індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), які містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо особи « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_4 , серія та номер паспорта НОМЕР_5 ».

З огляду на викладене вище, ОСОБА_1 належать такі правовстановлюючі документи, які підтверджують періоди трудової діяльності, а саме: трудова книжка НОМЕР_1 , видана 15 березня 1985 року на ім`я ОСОБА_3 ; індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), які містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо особи « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , номер облікової картки застрахованої особи НОМЕР_4 , серія та номер паспорта НОМЕР_5 ».

При цьому, щодо не зарахування періоду роботи в колгоспі з 01.11.1982 по 05.03.1985 року, то суд зазначає про таке.

На час первісного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 №412.

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції, прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно із пунктами 2.2, 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи), заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої 20.06.1974 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (у редакції, яка діяла на момент заповнення трудової книжки в спірні періоди роботи), питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робочих та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної постанови «Про трудові книжки робітників та службовців» при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

Водночас, відповідно до пункту 18 вказаної постанови, відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, а саме: з 01.11.1982 по 05.03.1985 року, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Крім того, як вже зазначалося вище, рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2024 у справі №688/2016/2024 встановлено, що трудова книжка колгоспника НОМЕР_1 дійсно належить ОСОБА_1 .

Відтак, довідка № 01-32/210 від 27.03.2023 року, що видана трудовим архівом Шепетівської міської ради, також належить позивачеві та підтверджує те, що в період з 01.11.1982 по 05.03.1985 року, ОСОБА_1 працював у колгоспі "Шевченка", с. Пліщин, Шепетівського району і відпрацював встановлений мінімум трудоднів або людиноднів.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зарахувати період трудової діяльності ОСОБА_1 з 01.11.1982 по 05.03.1985 у колгоспі "Шевченка" згідно записів у трудовій книжці та довідки, що належать останньому.

Щодо не зарахування періоду роботи з 01.01.1986 по 10.01.1995 року, то суд виходить із такого.

Порядок ведення трудових книжок на момент звільнення позивача визначено Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі - Інструкція №58).

Згідно із пунктом 2.4 Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Із положень пункту 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є підпис керівника та печатка.

За пунктом 2.14 Інструкції №58, у графі розділу 3 Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. Переведення працівника на іншу постійну роботу на тому ж підприємстві оформлюється в такому ж порядку, як і прийняття.

Відповідно до п.4.1 Інструкції №58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

У свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини роботодавця не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці чи інших офіційних документах, про що зроблений відповідний висновок Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17.

Судом встановлено, що у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 15.03.1985 року міститься відомості про те, що у період з 01.01.1986 по 10.01.1995 позивач дійсно був членом і працював у колгоспі ім. Леніна.

Також на підтвердження зазначених обставин в матеріалах справи наявні довідки трудового архіву комунальної установи Романівської селищної ради від 20.03.2023 року № 102-01/05-02 та № 102-02/05-02.

Водночас, при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії пенсійний орган не врахував висновки суду у рішенні Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.08.2024 у справі №688/2016/2024.

Як уже зазначалося вище, ОСОБА_1 належать архівні довідки трудового архіву комунальної установи Романівської селищної ради від 20.03.2023 року № 102-01/05-02 та № 102-02/05-02, у яких прізвище позивача зазначено як " ОСОБА_2 ".

З огляду на це, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для зарахування до страхового стажу позивача період роботи з 01.01.1986 по 10.01.1995 у колгоспі ім. Леніна.

Щодо періоду трудової діяльності позивача з 11.01.1995 по 10.08.1999 в КСП ім. Шевченка, суд вказує на таке.

Як вбачається з трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 15.03.1985 року, ОСОБА_1 з 1995 по 01.08.1999 працював в КСП ім. Шевченка.

Також у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_1 від 15.03.1985, а саме: у розділі "Трудова участь у громадському господарстві", зазначено, що в період з 1995 по 1997 року наявні записи про кількість вироблених трудоднів:

- за 1995 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік - 191, при встановленому мінімумі 250;

- за 1996 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік 280; при встановленому мінімумі 250;

- за 1997 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік 350; при встановленому мінімумі 250.

Окрім того, у вказаній трудовій книжці колгоспника на сторінках 20-21 містяться записи про суми нарахованих грошових коштів.

Також судом встановлено, що архівною довідкою, яка видана трудовим архівом Шепетівської міської ради від 27.03.2023 №01-21/210 вказано, що позивач працював в колгоспі "Шевченка", с. Пліщин, Шепетівського району, а саме:

- за 1998 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік 259; при встановленому мінімумі 250;

- за 1999 рік вироблених мінімумів трудової участі за рік 219; при встановленому мінімумі 250.

Архівною довідкою, яка видана трудовим архівом Шепетівської міської ради від 27.03.2023 №01-21/210 також підтверджуються відомості про грошові кошти, виплачені позивачу за період з 1995-1999 роки у колгоспі.

При цьому, суд критично ставиться до вказаної вище позиції відповідача 3, свормульованої у рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.09.2024 №61, оскільки обов`язок щодо заповнення трудових книжок покладено саме на роботодавця.

Водночас, відповідачем 3 не доведено, що позивач як член колгоспу без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Суд також зауважує, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки колгоспника НОМЕР_1 від 15.03.1985 містять неправдиві або недостовірні відомості, і ця обставина не спростована відповідачем 3.

За таких обставин і правових підстав, суд дійшов висновку, що, відмовляючи зараховувати періоди роботи позивача з 1995 по 01.08.1999 в КСП ім. Шевченка до страхового стажу, відповідач 3 діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому з метою відновлення порушеного права суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача-3 зарахувати до страхового стажу вказані періоди роботи позивача.

Записи в трудовій книжці позивача кореспондуються з даними уточнюючих довідок та підтверджують наявний трудовий стаж позивача та отримання ним заробітної платні у спірний період.

Отже, на переконання суду, вказані записи у трудовій книжні підтверджують факт роботи позивача у спірний період.

Суд вважає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Подібна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15-а.

Щодо позовної вимоги зарахувати всі періоди згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, то суд зазначає про таке.

Суд вважає такі вимоги позивача передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спору щодо зарахування всіх періоди згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу немає.

У свою чергу, згідно із вимогами статті 101 Закону № 1788-XII, органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву або розбіжностей в документах, які враховуються при обчисленні пенсії, відповідач має вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також у необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, відповідачем 3 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження звернення до підприємств, у яких працював позивач, або архівних установ для отримання відомостей щодо спірних періодів роботи позивача.

Також відповідачем 3 не надано жодного доказу на підтвердження того, що спірні записи у трудовій книжці є недійсними та недостовірними.

Відтак, оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.09.2024 № 61 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 є протиправними.

Водночас, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області - призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , пенсію за віком згідно зі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 10.05.2023 (датою первинного звернення до органів пенсійного фонду), то необхідно зазначити про таке.

Після реєстрації заяви ОСОБА_1 , поданої до ГУ ПФУ в Хмельницькій області, органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку № 22-1, є Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Отже, саме Головне управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області є повноважним територіальним органом Пенсійного фонду України, визначеним за принципом екстериторіальності, що розглянув заяву позивача про призначення йому пенсії.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

Також слід зазначити, що на законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження», суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

У разі наявності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Таким чином, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 та від 22.01.2020 у справах № 1640/2594/18 та № 826/9749/17 відповідно.

Згідно із правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.08.2022 у справі № 640/22426/20, адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд звертає увагу, що під час розгляду справи, відповідач 3 вчинив дії та надав оцінку заявленим підставам та документам, що додані позивачем до заяви, які суд визнав протиправними, а відтак суд вважає, що у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Також суд враховує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, за результатами розгляду поданих документів, 17.05.2023 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії в зв`язку з недостатністю загального страхового стажу, яке позивачем не оскаржувалося.

Повторно за призначенням пенсії ОСОБА_1 звернувся 18.09.2024.

За таких обставин і правових підстав слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком з 18.09.2024 року.

Одночасно, щодо способу захисту обраного позивачем, то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин і правових підстав, суд вважає за необхідне забезпечити ефективний захист прав позивача , шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.09.2024 № 61;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності, згідно із записом у трудовій книжці, а саме: з 01.11.1982 по 05.03.1985; 01.01.1986 по 10.01.1995; 1995 - 01.08.1999 роки;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком з 18.09.2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до положень статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Однак, ухвалою суду від 27.11.2024 позивача звільнено від сплати судового збору, відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 26.09.2024 № 61.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди трудової діяльності, згідно із записом у трудовій книжці, а саме: з 01.11.1982 по 05.03.1985; 01.01.1986 по 10.01.1995;01.08.1999 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 за віком з 18.09.2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідачі:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29013 , код ЄДРПОУ - 21318350) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., Львівський р-н, 79016 , код ЄДРПОУ - 13814885) Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, 76018 , код ЄДРПОУ - 20551088)

Головуючий суддя Є.В. Печений