Справа № 380/4454/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокуСправа № 380/4454/24 пров. № А/857/33659/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року (суддя Крутько О.В., м.Львів, повний текст складено 27 вересня 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Головне управління), в якому просив:

визнати протиправними дії Головного управління щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення ФОП з реєстру платників єдиного податку з 31.03.2023;

зобов`язати відповідача поновити реєстрацію ФОП як платника єдиного податку третьої групи з 01.04.2023 та відновити відомості у реєстрі платників єдиного податку.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку та виключення з реєстру платників єдиного податку ФОП з 31.03.2023. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління про виключення з реєстру платника податку ФОП від 28.03.2023 №9530/6/13-01-24-11/29 (далі Рішення). Зобов`язано Головне управління поновити реєстрацію ФОП як платника єдиного податку третьої групи з 01.04.2023 та відновити відомості у реєстрі платників єдиного податку.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В доводах апеляційної скарги вказує, у разі зміни місцезнаходження або місця проживання платника податків, внаслідок якої змінюються адміністративно-територіальна одиниця та контролюючий орган, в якому перебуває на обліку платник податків (адміністративний район), сплата єдиного внеску здійснюється за новим (основним) місцем обліку.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено наявності підстав для позбавлення позивача статусу платника єдиного податку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що з 25.10.2017 позивач зареєстрований ФОП та з цієї ж дати був взятий на облік платників податків у Маріупольській об`єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області (Північне відділення Київський район м.Донецька), є платником єдиного податку.

06.04.2022 позивач змінив своє місце проживання та був взятий на облік у Головному управлінні.

ФОП сплатив єдиний податок за 1 квартал 2022 року - 15179,34 грн (одержувач - Донецька міська територіальна громада (Донецька обл.) (далі Донецька ТГ); за 2 квартал 2022 року - 15864,06 грн (одержувач - Донецька ТГ; за 4 квартал 2022 року - 19824,47 грн (одержувач - Донецька ТГ); за 1 квартал 2023 року - 21907,05 грн (одержувач - Донецька ТГ).

Позивач подав заяви до Головного управління ДПС у Донецькій області, Східна державна податкова інспекція (Київський район м.Донецьк), про повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов`язань та пені, згідно яких просив перерахувати на рахунок Львівської міської територіальної громади (Львівська область) (далі Львівська ТГ) сплачені кошти: 16.05.2022 на суму 15179,34 грн, 16.08.2022 на суму 15864,06 грн, 16.05.2023 на суму 21907,05 грн.

Згідно інтегрованої картки платника податків ФОП 20.06.2023 та 02.08.2023 позивачу зараховано сплачені кошти на рахунок Львівської ТГ, підстава: перерахування коштів з одного бюджетного рахунку на інший.

Головним управлінням проведено камеральну перевірку щодо порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платника єдиного податку ФОП, за результатами якої складено акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи від 28.03.2023 №6223/13-01-24-11/ НОМЕР_1 (далі Акт).

Перевіркою встановлено наявність у платника податку податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів у розмірі 22051,13 грн.

Враховуючи висновки Акта, Головним управлінням виключено з реєстру платників єдиного податку ФОП з 31.03.2023, про що прийнято Рішення.

Підставою виключення зазначено наявність податкового боргу у ФОП на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (підпункт 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України (далі ПК)).

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК ( в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Відповідно до пункту 91.2 статті 91 ПК спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

За змістом пункту 295.3 статті 295 ПК платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів (е-резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Сплата єдиного податку платниками першої - третьої груп (крім електронних резидентів (е-резидентів) здійснюється за місцем податкової адреси. (пункт 295.4 статті 295 ПК).

Нормами підпункту 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК передбачено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Пунктом 299.10 статті 299 ПК встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у випадку передбаченому підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу тобто, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

Положеннями пункту 299.11 статті 299 ПК встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої-третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Отже, підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є встановлення контролюючим органом за наслідками перевірки факту наявності у платника податків податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів.

При цьому, прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході такої перевірки порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду від 4 травня 2023 року у справі №320/1040/19.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Таким чином, перевірка дотримання платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування не належить до предмета камеральної перевірки.

Контролюючим органом повинна бути проведена документальна перевірка платника податків, і лише в цьому разі може бути прийнято рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.

Як слідує з матеріалів справи, Рішення прийнято відповідачем за наслідком проведення камеральної перевірки, яка, відповідно до статті 75 ПК, не може бути проведена з питань дотримання умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

До того ж, пунктом 86.7 статті 86 ПК передбачено право платника податків у разі незгоди з висновками камеральної перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, подати протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта, до контролюючого органу, який проводив таку перевірку, свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності, які є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Проте, прийнявши 28.03.2023 на підставі Акта (тобто у цей же день) оскаржуване Рішення, відповідач фактично позбавив позивача можливості подати свої заперечення (пояснення) та/або додаткові документи, у зв`язку з чим таке Рішення прийнято без дотримання вимог, закріплених у частині другій статті 2 КАС.

Крім того, як правильно зазначено судом першої інстанції, ні в Акті, ні в Рішенні не вказано, який саме період сплати єдиного податку був предметом перевірки.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з Актом та Рішенням, станом на 01.03.2023 борг ФОП по сплаті єдиного податку з фізичних осіб становив 22051,13 грн.

Втім, матеріалами справи підтверджується факт сплати позивачем єдиного податку за 1 квартал 2022 року у сумі 15179,34 грн (платіжне доручення від 16.05.2022 №ЕР0018342); за 2 квартал 2022 року - 15864,06 грн (платіжне доручення від 16.08.2022 №ЕР0031867); за 3 квартал 2022 року 17098,08 грн (платіжне доручення від 16.11.2022 №ЕР0044918); за 4 квартал 2022 року - 19824,47 грн (платіжна інструкція від 16.02.2023 №ЕР0057179); за 1 квартал 2023 року - 21907,05 грн (платіжна інструкція від 16.05.2023 №ЕР0070573).

Одержувачем у платіжних дорученнях по вказаних операціях зазначено Донецьку ТГ.

Зарахування місцевих податків та зборів до відповідних місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України (далі БК).

Так, частиною четвертою статті 45 БК передбачено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні (включаючи кошти, зараховані на єдиний рахунок) (пункт 23-1 статті 2 БК).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 45 БК податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Частиною п`ятою статті 78 БК також встановлено, що податки і збори та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

У разі зміни місцезнаходження суб`єкта господарювання та його реєстрації як платника податків за новим місцезнаходженням сплата визначених податковим законодавством загальнодержавних податків і зборів, які розподіляються між державним та місцевими бюджетами, та місцевих податків і зборів здійснюється за місцем попередньої реєстрації платника податків до закінчення поточного бюджетного періоду.

Згідно з правовою позицією, наведеною в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №812/195/18, для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету.

А оскільки такі суми зараховуються на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення коду бюджетної класифікації у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений вказаною нормою ПК строк.

В постанові від 1 липня 2021 року у справі №813/2772/16 Верховний суд зробив висновок про те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений ПК, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова.

У постанові Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №813/4266/17 зазначено, що помилкове визначення під час сплати суми податкового зобов`язання казначейського рахунку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений ПК строк, а відтак i для висновку про наявність підстав для виключення позивача з реєстру платника єдиного податку.

Отже, в межах спірних правовідносин, позивач, як платник податків вчинив дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету та сплатив податкове зобов`язання. Вказані обставини скаржником не спростовано.

У розрізі викладеного, враховуючи відсутність на момент прийняття оскаржуваного Рішення відповідачем у позивача податкового боргу, що було єдиною підставою для прийняття Рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для прийняття контролюючим органом Рішення. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич