Справа № 340/7549/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 березня 2025 року м. Дніпросправа № 340/7549/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року (суддя 1-ї інстанції Савонюк М.Я.) в адміністративній справі №340/7549/24 за позовом ОСОБА_1 до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати Рішення сорок дев`ятої сесії Заваллівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області восьмого скликання від 20 вересня 2024 року № 2582 Про відмову у передачі земельної ділянки у приватну власність із земель промислової комунальної власності Заваллівської селищної ради ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Заваллівську селищну раду передати в мою власність земельну ділянку з кадастровим номером :50:053:0008 загальною площею 1,1202 га, за адресою: АДРЕСА_1 .Відповідно до пункту 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою суду від 12.12.2024 відмовлено у відкритті провадження у справі. Роз`яснено позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції цивільного судочинства.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати її, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У скарзі вказує, що спір щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування про відмову у передачі у власність земельної ділянки є публічно-правовим.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що земельна ділянка перебуває в оренді позивачки. Також зазначено, що спірне рішення відповідача відмова ґрунтувалось зокрема на приписах ст. 121 ЗК України. Крім того, зазначено на необхідності врахувати пп. 5 п. 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України.

В силу статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Так суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження у справі дійшов висновку, що позовні вимоги стосуються законності рішення органу місцевого самоврядування як учасника цивільних відносин - власника земельної ділянки, щодо розпорядження своєю власністю шляхом безоплатної її передачі у власність позивача.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, доходить наступних висновків.

Пунктами 2 та 7 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Апеляційний суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, та дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Так суд першої інстанції відмовляючи у відкриття провадження у справі та зазначаючи, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції цивільного судочинства не зазначив, які цивільно-правові права сторін порушуються у цій справі або який існує спір про право.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов передчасного висновку відмовляючи у відкритті провадження у справі. Ухвала суду не містить висновків щодо існування спору про право, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 317, 320, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року в адміністративній справі №340/7549/24 скасувати, матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття/підписання на не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак