Справа № 620/2019/25
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

20 березня 2025 року м. Чернігів Справа № 620/2019/25

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Ольга ТКАЧЕНКО перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась через систему «Електронний суд» 19.02.2025 до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до Дня Незалежності за 2023 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми;

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2024 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 разову грошову допомогу до Дня Незалежності за 2024 рік в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплаченої суми.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи, в тому числі, позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно із частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, позивачка звернулась до суду з даним позовом 19.02.2025 (документ сформований в системі «Електронний суд») та оскаржує дії відповідача, зокрема щодо ненарахування та невиплати в повному розмірі грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

У постанові від 18.11.2020 по справі №380/5202/20 Верховний Суд вказав, що предметом позову в категорії справ стосовно соціального захисту є дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, пов`язані з соціальними виплатами, які можуть бути регулярними, періодичними, одноразовими, обмеженими в часі платежами, а тому строк на соціальний захист та строки звернення до суду залежать також від виду відповідного платежу як форми соціального захисту з боку держави.

Відлік строків для звернення з метою реалізації права на соціальний захист розпочинається з моменту отримання відповідним суб`єктом владних повноважень заяви особи, до якого додано пакет необхідних документів. У свою чергу, відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) розпочинається з моменту, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав, якщо інше прямо не передбачено законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №646/6250/17, від 30.10.2018 у справі №493/1867/17, від 22.01.2019 у справі №201/9987/17(2-а/201/304/2017).

Із вимогами про перегляд нарахувань за 2023 рік позивачка звернулась лише 19.02.2025, тобто із пропуском шестимісячного строку, передбаченого статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

У позові заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, мотивоване тим, що позивачка отримувала спірні виплати разом з грошовим забезпеченням від військової частини НОМЕР_1 одним єдиним платежем без розшифрування суми виплати, що підтверджується розрахунковими листами. Позивачка проходила військову службу та була звільнена зі служби 12.12.2024 і лише при ознайомленні з сумами виплаченого грошового забезпечення нею було встановлено точні суми, які відповідач перераховував військовій частині НОМЕР_1 , тому до ознайомлення з вказаними розрахунками позивачка не знала і не могла знати про суми виплаченої допомоги, що вказує на поважні причини пропуску строку звернення до суду.

Проте, наведені позивачем доводи щодо пропуску строку звернення до суду, суд вважає неповажними, оскільки щорічна разова грошова допомога до Дня Незалежності не є складовою грошового забезпечення, а її виплата ставиться в залежність виключно від наявності у особи певного статусу (у позивачки учасника бойових дій) . Тобто, особа яка її отримує, не обов`язково має проходити військову службу в момент отримання зазначеної допомоги.

Таким чином, отримання грошового забезпечення єдиним платежем без розшифрування суми виплати не впливає на факт обізнаності особи про нарахування щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності, а отримання розрахункових листів від відповідача не змінює часу, з якого позивач повинен був або міг дізнатись про порушення своїх прав, так як відповідальною за нарахування Допомоги до Дня Незалежності є органи Пенсійного фонду України.

Суд звертає увагу позивачки на те, що разова грошова допомога отримується особами щороку до Дня Незалежності, а у разі неотримання такої грошової допомоги або отримання її у меншому розмірі особа має знати або повинна дізнатися про порушення своїх прав та інтересів у строк до 24 серпня, що надавало такій особі право на звернення до відповідача для виплати такої допомоги у повному розмірі.

Таким чином, строк звернення до суду з позовною вимогою щодо нарахування та виплати разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік у належному розмірі закінчився 24.02.2023, а позовна заява подана до суду 19.02.2025, що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду в частині цих позовних вимог.

Відповідно до вимог частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи викладене вище, суддя не визнає вказані позивачкою обставини поважними.

Зазначені обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам законодавства.

З огляду на викладене, відповідно до приписів частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства позов належить залишити без руху, встановивши позивачці десятиденний строк з дня отримання ухвали суду про залишення позову без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших поважних підстав пропуску цього строку, підтверджених належними доказами, в частині позовних вимог про перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік.

Керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачці десятиденний строк з дня отримання ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви.

Роз`яснити позивачці, що у разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява в частині позовних вимог щодо перерахунку та виплати щорічної разової грошової допомоги до Дня Незалежності за 2023 рік буде їй повернута.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачці для виконання.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО