Справа № 440/5377/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: К.І. Клочко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 р. Справа № 440/5377/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Ральченка І.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2024, по справі № 440/5377/23

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області здійснити перерахунок та виплату допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю за 2020-2021 роки з урахуванням проведених виплат;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області подати до органу Пенсійного фонду України заяви - розрахунки щодо нарахування сум допомоги з тимчасової непрацездатності за 2020-2021.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору судом першої інстанції, зокрема апелянт вказав, що розмір допомоги по тимчасовій непрацездатності нараховується із середньої заробітної плати при обчисленні якої враховуються всі види заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески. Від розміру заробітної плати залежить результат розрахунку середньої заробітної плати для обчислення допомоги по тимчасовій непрацездатності. Відтак, норми ст. 33 Закону №1105-ХІУ ставлять у залежність розмір суми допомоги по тимчасовій непрацездатності від виплат заробітної плати, які нараховуються особі за 12 календарних місяців роботи. Отже, внаслідок протиправного зменшення сум суддівської винагороди, що було встановлено наведеними судовими рішеннями, було зменшено розмір середньої заробітної плати, на підставі якого здійснюється розрахунок та виплата допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Таким чином, нараховано та виплачено допомогу у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю в 2020- 2021 у заниженому розмірі.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 Указом Президента України "Про призначення суддів" від 31.01.2006 № 79/2006 було призначено на посаду судді Великобагачанського районного суду Полтавської області, Указом Президента України від 09.12.2011 № 1113/2011 переведений на посаду судді Зіньківського районного суду Полтавської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1906/0/15-21 від 31.08.2021 ОСОБА_1 звільнений з посади у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 440/4974/20 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області провести перерахунок суддівської винагороди ОСОБА_1 за період з 18.04.2020 по 27.08.2020, обчисливши її відповідно до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" без застосування обмеження, передбаченого ст. 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", та здійснити її виплату з урахуванням раніше сплачених сум та з відрахуванням обов`язкових платежів. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 у справі № 440/18337/21 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області здійснити нарахування та виплату суддівської винагороди ОСОБА_1 з 01.01.2021 по 31.08.2021 включно у відповідності до вимог ст. 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області за період з 01.01.2021 по 31.08.2021 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 всі виплати, обрахування яких здійснюється виходячи з розміру суддівської винагороди у відповідності до вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2021 року складає 2270 гривень, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

24.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації у Полтавській області із заявою щодо добровільного проведення перерахунку відповідних виплат та подання заяв - розрахунків щодо нарахування йому допомоги у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, яку він отримував у 2020 - 2021 роках у зв`язку з тим, що рішеннями Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/4974/20 від 04.12.2020 та у справі № 440/18337/21 від 07.07.2022 зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області перерахувати та виплатити суддівську винагороду за період з 18.04.2020 по 27.08.2020 та з 01.01.2021 по 31.08.2021 у належному розмірі.

Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області листом від 29.03.2023 № 03/1255/2023-вих повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку допомоги у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності, яку він отримував у 2020 - 2021 роках.

Позивач не погодився з такою відмовою та звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що донарахування суддівської винагороди за минулий період не призводить до збільшення заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно зі ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року № 11 -р/2018.

Так, організація судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, здійснюється у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 зазначеного Закону зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Частиною 1 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Так, спірним питанням є наявність підстав для перерахунку допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, сплаченої позивачу за 2020-2021, у зв`язку із проведеним перерахунком розміру суддівської винагороди на виконання рішень Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 у справі № 440/4974/20, від 07.07.2022 у справі № 440/18337/21.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регламентовано приписами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV.

Частиною 1 ст. 22 Закону № 1105-XIV визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону № 1105-XIV оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Починаючи з шостого дня непрацездатності допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом соціального страхування України.

Згідно зі ст. 33 Закону № 1105-XIV при обчисленні середньої заробітної плати (доходу) для забезпечення допомогою по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах враховуються всі види заробітної плати (доходу) в межах граничної суми місячної заробітної плати (доходу), на яку нараховуються страхові внески на страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону № 1105-XIV порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу) для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, яким визначено механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці).

Відповідно до п. 3 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - єдиний внесок та/або страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин.

Згідно з п. 7 Порядку № 1266 розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата (дохід, грошове забезпечення), є 12 календарних місяців, що передують місяцю настання страхового випадку.

Пунктом 4 Порядку № 1266 середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску з розрахунку на один календарний день, яка обчислюється шляхом ділення встановленого її розміру в останньому місяці розрахункового періоду на середньомісячну кількість календарних днів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці».

Згідно з п. 32 Порядку № 1266 середня заробітна плата для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів роботодавця обчислюється роботодавцями на підставі відомостей, що включаються до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що подаються до ДФС.

Наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 затверджено Інструкцію про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, якою врегульовано застосування окремих положень порядку нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) та визначено процедуру нарахування і сплати фінансових санкцій та стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів податковими органами.

Так, відповідно до пп. 2 п. 2 Розділу IV Інструкції № 449 якщо нарахування заробітної плати здійснюється за попередній період, зокрема у зв`язку з уточненням кількості відпрацьованого часу, виявленням помилок, нараховані суми включаються до заробітної плати того місяця, в якому були здійснені нарахування.

Отже, донараховані за минулий період суми заробітної плати у звіті щодо сум нарахованого єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відображаються як заробітна палата того місяця, в якому проведено відповідне донарахування.

При цьому, для нарахування допомоги по тимчасовій непрацездатності враховується заробітна палата за період, що передував періоду втрати працездатності, з якої був сплачений ЄСВ.

Судовим розглядом встановлено, що нарахування та виплата суддівської винагороди за період з 01.01.2021 по 31.08.2021 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/4974/20 від 04.12.2020 здійснено у грудні 2021.

Таким чином, проведене донарахування суддівської винагороди у грудні 2021 не призведе до збільшення як заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності позивача за місяці, що передували виникненню страхового випадку - втраті працездатності, з якої обчислювалася виплачена позивачу допомога, так і суми сплаченого єдиного соціального внеску у спірному періоді.

З цих же підстав донарахування суддівської винагороди позивачу на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/18337/21 від 07.07.2022, яке набрало законної сили 06.02.2023, не призведе до збільшення заробітної плати для розрахунку допомоги по тимчасовій непрацездатності позивача у спірний період.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що здійснений перерахунок суддівської винагороди за минулий період, у даному випадку з 18.04.2020 по 27.08.2020 та з 01.01.2021 по 31.08.2021, не створює підстав для перерахунку нарахованої особі допомоги по тимчасовій непрацездатності у вказані періоди, з огляду на що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, з наведених підстав не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.06.2024 по справі № 440/5377/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов