Справа № 420/27328/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/27328/24

Перша інстанція: суддя Юхтенко Л.Р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

29 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 з березня 2024 року грошового забезпечення у повному обсязі;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у повному обсязі, починаючи з березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що проходить службу у Головному управлінні Національної гвардії України. Перебуваючи з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач затриманий в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20.02.2024 року за № 0000234 та ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року у справі № 947/7120/24 йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підполковника ОСОБА_1 до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування до 24.04.2024 року з правом внесення застави. У зв`язку із внесенням застави, підполковника ОСОБА_1 звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Водночас позивач звернув увагу, що орган досудового розслідування не звертався до суду з клопотанням про усунення та/або відсторонення старшого офіцера відділу державного нагляду з охорони праці департаменту персонального штабу Головного управління Національної гвардії України підполковника ОСОБА_1 від виконання ним службових/функціональних обов`язків. Командуванням Головного управління Національної гвардії України ОСОБА_1 від виконання службових обов`язків також не відсторонювався. Позивач зазначив, що він продовжує виконувати службові завдання, натомість грошове забезпечення за спірний період ОСОБА_1 отримував не в повному обсязі. На запит позивача щодо виплати грошового забезпечення у меншому розмірі відповідач повідомив, що грошове забезпечення позивачу виплачується відповідно до пункту 3 розділу XXVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 року в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Позивач наголосив, що виплата грошового забезпеченні у меншому розмірі є незаконною, оскільки він перебував під вартою менше однієї доби з 27.02.2024 року по 28.02.2024 року, а в подальшому в повному обсязі виконував службові обов`язки.

Позивач зазначив, що норми Інструкції МВС № 200 суперечать положенням Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови №704, які мають вищу юридичну силу, а тому не підлягають застосуванню у межах спірних правовідносин.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що суд першої інстанції зобов`язав Головне управління НГУ нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення в належному розмірі в розмірі посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років встановлених станом на лютий 2024 10 615,86 грн, з відрахуванням обов`язкових платежів щомісячно, починаючи з 01 березня 2024 року, з урахуванням виплачених сум. Однак положеннями абзацу 2 пункту 3 розділу ХХVII Інструкції не передбачено виплату посадового окладу до військовослужбовців, яким обрано інший запобіжний захід, що дозволяв би їм виконувати службові обов`язки, визначені командиром частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження. Передбачено тільки виплату грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проходить службу в Головному управлінні Національної гвардії України.

Відповідно до витягу з наказу командувача Національної гвардії України по стройовій частині від 17.11.2023 року №231 підполковника ОСОБА_1 призначеного наказом командувача Національної гвардії України по особовому складу від 03.11.2023 року № 236 о/с старшим офіцером відділу державного нагляду за охороною праці департаменту персонального штабу, зараховано до списків особового складу Головного управління Національної гвардії України та на всі види забезпечення з 15 листопада 2023 року.

Відповідно до цього наказу позивачу установлено до виплати з 15 листопада 2023 року посадовий оклад у розмірі 5920 гривень за тарифним розрядом та надбавку за особливості проходження служби в розмірі 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

Згідно з витягу з наказу командувача Національної гвардії України (по стройовій частині) №26 від 05.02.2024 року позивача уважати таким, що вибув у службове відрядження до Військової частини НОМЕР_1 з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року для надання допомоги з організації роботи спеціальних комісій із розслідування нещасних випадків та оформлення актів за результатами спеціальних розслідувань випадків загибелі та поранення військовослужбовців.

Перебуваючи з 04.02.2024 року по 04.03.2024 року у відрядженні в ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач був затриманий в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 20.02.2024 року за № 0000234.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року у справі № 947/7120/24 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підполковника ОСОБА_1 до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування до 24.04.2024 року з правом внесення застави.

У зв`язку із внесенням застави, позивача звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із м. Одеси, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками визначеними слідчим; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві із встановленою періодичністю.

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №757 від 06.03.2024 року з метою надання можливості позивачу виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, термін його службового відрядження до ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжено з 05.03.2024 року по 03.04.2024 року. Також цією телеграмою зобов`язано начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 : взяти на особистий контроль дотримання підполковником ОСОБА_1 розпорядку дня, встановленого в ІНФОРМАЦІЯ_5 та виконання підполковником ОСОБА_1 обов`язків у складі спеціальних комісій із розслідувань нещасних випадків, оформлення актів форми Н-5* та Н-1* за результатами спеціальних розслідувань випадків загибелі та поранень військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України у зв`язку з проведенням слідчих дій відносно позивача в рамках кримінального провадження, термін службового відрядження позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 продовжено по 03.05.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання службових завдань, зокрема надати допомогу службі охорони праці ІНФОРМАЦІЯ_7 у організації роботи з питань відпрацювання матеріалів розслідувань нещасних випадків та підготовці відповідних актів: взяти безпосередню участь у роботі комісій із розслідувань (спеціальних розслідувань) нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Південного ОГО в результаті збройної агресії російської федерації проти України: дотримуватися встановленого в Південному Одеському територіальному управлінні розпорядку дня (режиму робочого часу), перебуваючи у службовому відрядженні, дотримуватися вимог антикорупційного (кримінального, адміністративного) законодавства, вимог (правил, інструкцій) з питань охорони праці, пожежної безпеки тощо; за результатами роботи підготувати підсумковий документ (довідка, доповідна записка тощо), в обов`язковому порядку ознайомити із ним начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 та направити до Головного управління Національної гвардії України.

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №1480 від 03.05.2024 року у зв`язку з проведенням слідчих дій відносно позивача продовжено термін службового відрядження підполковника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 по 02.06.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання завдань визначених телеграмою ГУ НГУ від 06.03.2024 року за № 27/1/3-7636.

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №1824 від 01.06.2024 року у зв`язку з проведенням слідчих дій відносно позивача, продовжено термін службового відрядження підполковника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 по 02.07.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання завдань визначених телеграмою ГУ НГУ від 06.03.2024 року за № 27/1/3-5117.

Телеграмою командувача Головного управління Національної гвардії України №2161 від 27.06.2024 року знову з тих самих підстав продовжено термін службового відрядження підполковника ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 по 31.07.2024 року, зобов`язано ОСОБА_1 продовжити виконання завдань визначених телеграмою ГУ НГУ від 06.03.2024 року за № 27/1/3-5117.

Відповідно до виписки з карткового рахунку 07.03.2024 року позивач отримав заробітну плату у розмірі 20 607,72 грн, 06.04.2024 року - у розмірі 4 166,55 грн, 07.05.2024 року - у розмірі 2 013,83 грн, 07.06.2024 року - у розмірі 2 013,83 грн, 06.07.2024 року - у розмірі 2 013,83 грн.

08.06.2024 року та 27.06.2024 року на адресу відповідача представник позивача направляв адвокатські запити з проханням надати розрахунок грошового забезпечення позивача та відповідні копії бухгалтерських документів.

Листом №27/13/5-Б-439-Аз від 09.07.2024 року Головне управління Національної гвардії України повідомило позивачу, що грошове забезпечення йому виплачується відповідно до пункту 3 розділу XXVII Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 року в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, та разом із цим листом надало копії архівних відомостей за період з 15 листопада 2023 року по 08 червня 2024 року та розрахункових листів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до позивача мають бути застосовані положення абзацу 2 п. 3 Розділу XXVII Інструкції № 200, а саме: у разі якщо до зазначених військовослужбовців обрано інший запобіжний захід, що дозволяв їм виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років. Суд першої інстанції зазначив, що за умови, що позивачем виконуються його функціональні обов`язки старшого офіцера відділу державного нагляду за охороною праці департаменту персонального штабу Головного управління Національної гвардії України, то позивачу мали виплачувати 10615, 86 грн з відрахуванням обов`язкових платежів.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Правові засади організації та порядку діяльності Національної гвардії України, її загальну структуру, функції та повноваження врегульовані Законом України «Про національну гвардію» від 13 березня 2014 року № 876-VII.

За приписами ч.1, ч.2 ст.21 Закону № 876-VII, держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, членів їхніх сімей, працівників, резервістів Національної гвардії України, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби (виконання обов`язків служби у військовому резерві) або постраждали в полоні у ході бойових дій (війни), в умовах правового режиму надзвичайного стану, під час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців Національної гвардії України здійснюється в порядку та розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, пунктом 1 якої затвердив, зокрема тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, Національної гвардії, Державної прикордонної служби та Державної спеціальної служби транспорту згідно з додатком 2.

Пунктом 2 постанови № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 постанови №704 визначено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації/

На виконання вищенаведених приписів нормативно правових актів наказом Міністерства внутрішніх справ України 15.03.2018 №200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі - Інструкція № 200), якою визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини).

Як вбачається з матеріалів справи, за спірний період грошове забезпечення позивачу нараховувалось та виплачувалось відповідно до пункту 3 розділу XXVII Інструкції № 200, яким передбачено, що військовослужбовцям, стосовно яких застосовано запобіжні заходи в кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту (цілодобово) чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного взяття під варту чи перебування під цілодобовим домашнім арештом.

У разі якщо до зазначених військовослужбовців обрано інший запобіжний захід, що дозволяв їм виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, за період їх виконання з дня прибуття до військової частини і до дня отримання військовою частиною повідомлення суду про набрання вироком законної сили чи закриття кримінального провадження грошове забезпечення виплачується в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

За обставинами справи, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27.02.2024 року у справі № 947/7120/24 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з поміщенням підполковника ОСОБА_1 до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування до 24.04.2024 року з правом внесення застави.

У зв`язку із внесенням застави, наступного дня 28.02.2024 року, позивача звільнено з гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 та покладено на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та ОСОБА_1 повернувся до виконання службових обов`язків.

Позивач зазначав, що навіть якщо обраховувати його грошове забезпечення відповідно до пункту 3 розділу XXVII Інструкції № 200, то воно виплачувалось все одно у меншому розмірі.

Крім того, на переконання позивача, п. 3 розділу XXVII Інструкції № 200 недоцільно застосовувати, адже пункт аналогічного змісту, а саме абз. 2 п. 3 розд. ХХІХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, визнано протиправним та нечинним в судовому порядку.

Так, за приписами абз. 1 п. 1 ст. 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з п. 2 ст. 9 Закону №2011 до складу грошового забезпечення входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з абз. 1 п. 3 ст. 9 Закону №2011 грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Згідно з п. 4 ст. 9 Закону №2011 грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абз. 1).

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2).

Як вбачається з преамбули Інструкції № 200, її прийнято МВС України на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704.

Разом з цим, оспорюване положення пункту 3 розділу XXVII Інструкції № 200 визначає не порядок (механізм), а умови виплати грошового забезпечення окремим військовослужбовцям, а саме встановлює обставини, за яких проводиться виплата грошового забезпечення в розмірі окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а виплата інших складових грошового забезпечення, на які військовослужбовець має право, не проводиться.

Як зазначено вище, відповідно до абз. 1 п. 4 ст. 9 Закону №2011 і п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 грошове забезпечення військовослужбовців виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, і на умовах, визначених цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Закон №2011 і постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 не передбачають умов для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, що визначені в оспорюваному положенні, та не встановлюють заборон на виплату інших складових грошового забезпечення, на які має право військовослужбовець, або обмежень у розмірі грошового забезпечення за обставин, встановлених відповідачем в оспорюваному положенні.

Інших законів чи актів Кабінету Міністрів України, які б встановлювали подібні заборони (обмеження), відповідачем не наведено.

Отже, невиплата постійних складових грошового забезпечення військовослужбовцю є порушенням, як Закону № 2011 так і постанови № 704.

Окремо колегія суддів наголошує, що обмеження розміру грошового забезпечення військовослужбовця, до якого застосовано запобіжний захід, що дозволяв йому виконувати службові обов`язки, визначені командиром військової частини, не відповідає критерію достатності грошового забезпечення, визначеному у ст. 9 Закону №2011.

Внаслідок застосування до позивача оспорюваного положення йому не виплачувався у складі грошового забезпечення посадовий оклад та надбавка за вислугу років виплачувалась у меншому розмірі (як вбачається з розрахункових листів вираховувалась 50% виключно з окладу за військове звання, замість 50% від посадового окладу + оклад за військове звання.

При цьому позивач, після застосування до нього застави, продовжував виконувати службові обов`язки під час застосування вказаного запобіжного заходу, що не заперечується відповідачем та підтверджується розрахунковими листами.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19).

Крім того, як вірно зазначено позивачем, саме абз. 2 п. 3 розд. ХХІХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, який був аналогічного змісту пункту 3 розділу XXVII Інструкції № 200, визнано протиправним та нечинним рішенням Окружного адміністративного суду по справі № 640/16513/21 від 22 жовтня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 липня 2022 року.

Оскільки положення пункту 3 розділу XXVII Інструкції № 200 суперечить нормативно правовим актам вищої юридичної сили, а саме Закону № 2011, постанові № 704 та порушує право позивача на отримання належного йому грошового забезпечення у повному обсязі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, однак з інших мотивів.

Суд першої інстанції по суті вірно вирішив справу, однак, як вірно зазначив апелянт, помилково зазначив, що пункт 3 розділу XXVII Інструкції № 200 застосовується до спірних відносин. Як встановлено вище колегію суддів, пункт 3 розділу XXVII Інструкції № 200 не підлягає застосуванню, як такий, що суперечить нормативно правовим актам вищої юридично сили.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції, на підставі ч.4 ст.317 КАС України, підлягає зміні з мотивів задоволення позову.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 05 вересня 2024 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2024 року змінити з мотивів задоволення позовних вимог.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко