Справа № 183/8061/24
Суддя: Майна Г. Є.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи 183/8061/24
Провадження № 2-а/183/29/25

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року м. Самар Дніпропетровської області

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Майної Г. Є., розглянувши в письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Стрибки Григорія Олександровича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з вимогами про:

- скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1497313 від 20 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Береста О. М. звернулась до суду із вищезазначеним адміністративним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 20 липня 2024 року інспектором відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Стрибкою Г. О. складена постанова серії ЕГА № 1497313 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн. Адміністративне правопорушення виразилось у тому, що вона, нібито, 20 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Із зазначеною постановою вона не згодна та пояснила, що 20 липня 2024 року вона перебувала в себе вдома за адресою: АДРЕСА_1 , де приблизно о 10 год. 30 хв. до неї на подвір`я без будь-якого дозволу зайшов мешканець села Цокур Р., який почав ходити територією домоволодіння та щось вишукувати, на її запитання, що останньому потрібно, він відповів, що шукає бетонозмішувач, який належить їй на праві спільної сумісної власності з її чоловіком ОСОБА_2 , який ОСОБА_3 має намір забрати, нібито за якісь борги її чоловіка, і, оскільки її чоловік був відсутній вдома на той момент, вона почала вимагати від ОСОБА_4 покинути приватну територію, що останній відмовився робити та навпаки почав погрожувати застосуванням фізичної сили відносно неї. Зазначені обставини стали підставою для звернення нею до служби "102" з метою повідомлення про протиправні дії з боку ОСОБА_4 , після чого вона почала чекати приїзду оперативної групи поліції.

Після прибуття оперативної групи, відповідач інспектор відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Стрибко Г. О. поспілкувався із її сусідами та повідомив їй про те, що нібито вона вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП, після чого ним було складено відповідний протокол про адміністративне правопорушення, який вона відмовилась підписувати, зазначивши про свою незгоду із останнім. Водночас, відповідач не роз`яснив їй її права, копію постанови у справі про адміністративне правопорушення не вручив, останню вона отримала 24 липня 2024 року у відділенні поліції. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, постанову у справі про адміністративне правопорушення просить скасувати і вирішити питання щодо судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 03 вересня 2024 року відповідач Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області через свого представника, звернулось на адресу суду із відзивом на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на правомірність дій інспектора відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Стрибка Г. О. та наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що підтверджується відповідною постановою серії ЕГА № 1497313 від 20 липня 2024 року.

Відзиву від відповідача інспектора відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Стрибка Г. О. на адресу суду не надходило, як і не надходило відповіді позивача ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді від 05 серпня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Цією ж ухвалою сторонам були встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень.

Сторони про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Оцінивши повідомлені обставини і перевіривши достатність наявних у справі доказів для їх встановлення, належить дійти такого висновку.

Судом установлено, що 20 липня 2024 року інспектором відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Стрибкою Г. О. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 855176, відповідно до змісту якого 20 липня 2024 року за адресою АДРЕСА_1 , громадянка ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції лінією "102", повідомивши про погрози фізичної розправи над нею. При цьому свідки та потерпілі відсутні. Від підписання протоколу ОСОБА_1 відмовилась, заяв і клопотань не надходило.

Та того ж дня, а саме 20 липня 2024 року інспектором відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Стрибкою Г. О. складена постанова серії ЕГА № 1497313 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 визнана винною в тому, що вона 20 липня 2024 року за адресою: Дніпропетровська область, с. Панасівка, вул. Гагарніа, 54, здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим.

Статтею 251 КУпАП установлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами..

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.

Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, полягає у завідомо неправдивому виклику пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань. Дії правопорушника спрямовані на зрив роботи таких служб, як пожежна охорона, поліції, медична допомога, аварійні бригади, що обслуговують газову, водопровідну, опалювальну, електричну та інші системи житлово-комунального господарства. Правопорушник викликає представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП України розгляд справ про правопорушення, передбачені ст. 183 цього Кодексу, покладено на органи Національної поліції.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Винність діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

У позовній заяві, позивач ОСОБА_1 категорично заперечувала свою вину у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, вказуючи, що здійснила виклик на лінію 102, оскільки хвилювалась за своє здоров`я та життя. Отже, умислу позивача на даремний виїзд на місце виклику працівників поліції судом не виявлено, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, ОСОБА_1 усвідомлювала, що вона не є неправдивою, і не бажала даремного виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для справи.

Згідно зі ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом, в розумінні ст. 73 КАС України, у якості належного і допустимого доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б обґрунтовували її вину, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У порушення зазначених вимог закону, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу вчинення громадянкою ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови, при викладені суті адміністративного правопорушення відповідач зазначив, що 20 липня 2024 за адресою: Дніпропетровська область, с. Панасівка, вул. Гагарніа, 54, ОСОБА_1 здійснила завідомо неправдивий виклик поліції.

Проте, оскаржувана постанова не містить зазначення, яке конкретно повідомлення позивача було неправдивим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що позивачем було викликано поліцію, наперед знаючи про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Обов`язок доказування відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності своїх дій, рішень чи бездіяльності в адміністративних справах не може бути перекладено на позивача.

Статтею 55 Конституції України гарантовано, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про Національну поліцію України", Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 6 Закону).

Отже, в разі наявності факту чи з метою недопущення факту порушення прав та свобод особи від порушень і протиправних посягань, кожен має право звернутися до органу Національної поліції з метою захисту, а відповідний орган Національної поліції має обов`язок відреагувати на таке звернення і вжити визначених законодавством заходів для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин у даній адміністративній справі, дії позивача щодо повідомлення (виклику) на спецлінію "102" Національної поліції з приводу погрози застосування відносно неї фізичного насильства, не можуть бути кваліфіковані як завідомо неправдиве повідомлення (виклик) поліції, і відповідно, не можуть кваліфікуватись як адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 183 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно зі ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу.

Суд вважає, що позивач звернувся до суду із дотриманням строку, встановленого КУпАП та КАС України.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині скасування постанови про адміністративне правопорушення обґрунтовані і підлягають задоволенню, постанова серії ЕГА № 1497313 у справі про адміністративне правопорушення від 20 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

Разом з тим, відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Інспектор відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Стрибка Г. О. виносив оскаржувану постанову в порядку ч. 2 ст. 222 КУпАП від імені органу Національної поліції.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Матеріали справи містять копії: свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Береста О. М., договору про надання правничої допомоги від 31 липня 2024 року, опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 02 серпня 2024 року, квитанцію № 347608 від 31 липня 2024 року про сплату гонорару адвоката в розмірі 4 000,00 грн., а також оригінал ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ № 1114568. Крім того, матеріали справи містять докази понесених позивачем витрат на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

Відтак на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань відділу Національної поліції слід стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.77,120,139,241-246,250,268-271,286КАСУкраїни, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Стрибки Григорія Олександровича, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову інспектора відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції Стрибки Григорія Олександровича серії ЕГА № 1497313 від 20 липня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 відшкодування справленого судового збору в розмірі 605,60 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: інспектор відділення поліції № 2 (м. Перещепине) Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції Стрибка Григорій Олександрович, адреса: 51220, Дніпропетровська область, Самарівський район, м. Перещепине, м-н Кільченський, 7;

- відповідач: Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, адреса: 49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, 20а.

Рішення суду складено і підписано 21 березня 2025 року.

Суддя Г.Є. Майна