Справа № 626/4358/24
Суддя: Дудченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 626/4358/24
Провадження № 2-а/626/7/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.03.2025 року м. Берестин

Красноградський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дудченка В.О.,

за участю секретаря Зінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берестині в порядку спрощеного провадження, за відсутністю сторін, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративних стягнень у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позиція позивача.

19 грудня 2024 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому просить: постанову №781 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену 13.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , про накладення на нього штрафу в сумі 17000,00 грн скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовної заяви позивач ОСОБА_3 зазначив, що постановою № 781 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесеною 13.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 на нього накладено штраф в сумі 17000,00 грн за не уточнення протягом 60 днів з дня набрання законної сили ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» персональних даних через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Як вбачається із відмітки про взяття на військовий облік на звороті тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 його 19.04.2024 року взято на військовий облік військовозобов`язаних третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цього ж дня вказаним ІНФОРМАЦІЯ_2 у тимчасовому посвідченні внесено ВІН. Відтак, оновлені відомості про позивача, як військовозобов`язаного, повинні були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів не пізніше 30.04.2024 року. Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 30.04.2024 року йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у зв`язку із тим, що є педагогічним працівником закладу фахової передвищої освіти строком до 01.09.2024 року. Він 23.08.2024 року через мобільний застосунок Резерв+ отримав електронний військово-обліковий документ. Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01.11.2024 року йому надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Таким чином на момент надання позивачу відстрочки від призову на військову службу 01.11.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_4 не було виявлено вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. 05.02.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 за отриманням довідки від 01.11.2024 року про надання йому відстрочки від призову на військову службу та о 15:21 год. старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 відносно нього безпідставно було складено протокол про адміністративне правопорушення №3533 від 05.12.2024 року за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Вказує, що з моменту його реєстрації в мобільному застосунку Резерв+ 23.08.2024 року до складання протоколу минуло більше 3-х місяців. Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Оскільки останнє уточнення облікових даних в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів позивач здійснив 23.08.2024 року, то саме цей день мав бути днем виявлення правопорушення, якби воно мало місце, оскільки відповідач мав доступ до вказаного Реєстру та повинен відслідковувати зміни в облікових даних військовозобов`язаних, які перебувають у нього на обліку. За час, що минув від дати оновлення позивачем даних при взятті на військовий облік третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , і до 05.12.2024 року, тобто до дня звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 , його місце проживання та сімейний стан не змінювались, будь-які інші облікові дані позивача також не змінювались. Він не погодився із змістом Протоколу №3522, про що зробив відповідний запис у протоколі.

Відповідно до примітки ст.210 КУпАП - положення статей 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи. Таким чином, законодавець визначив умову, за якою положення ст. 210-1 КУпАП не застосовується за наявності можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи. Разом з тим, відповідачем в протоколі та оскаржуваній постанові не вказано, які саме відомості (персональні дані) потребували уточнення та не були оновлені позивачем і не могли бути одержані самостійно відповідачем по справі шляхом електронного інформування взаємодії. Отже, в протоколі не вказано, які дані він не «оновив», і що саме ці дані, які він не «оновив» унеможливлюють отримання держателем Реєстру шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими системами, реєстрами. В оскаржуваній постанові жодна з зазначених правових норм не передбачає його обов`язку «оновлення облікових даних» за що було притягнуто до адміністративної відповідальності. Не містить поняття «оновлення облікових даних» і Порядок організації за ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Разом з тим, при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано, що він уточнив та оновив свої військово-облікові дані як військовозобов`язаного при неодноразовому звернення до ІНФОРМАЦІЯ_2 за отриманням відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Процедурні порушення, такі як не надання оцінки усім обставинам викладеним у протоколі при розгляді справи про адміністративне правопорушення є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови при притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того посилається, що свідки правопорушення, вказані у протоколі, є службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 та відсутні повні відомості про їх місце проживання. Також в оскаржуваній постанові відсутні відомості про вказаних свідків, а отже вони та можливі їх пояснення не приймались до уваги при розгляді справи.

Також зазначає, що до протоколу не додано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП. Крім того посилається на те, що протокол складений не уповноваженою особою та він має сумніви, що протокол зареєстрований в журналі обліку протоколів про адміністративне правопорушення. Оскаржувана постанова винесена 13.12.2024 року без його участі, всупереч ст. 277-2 КУпАП позивачу не вручалась повістка із зазначенням дати і місця розгляду справи. Копія оскаржуваної постанови він отримав 16.12.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рух справи в суді.

Ухвалою судді від 23.12.2024 року відкрито провадження за адміністративним позовом в порядку спрощеного провадження та призначено справу до судового розгляду, запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, також даною ухвалою витребувано у відповідача ряд доказів.

Заяви учасників процесу по суті справи та клопотання.

Позивач ОСОБА_1 в заяві направленій до суду 04.02.2025 року зазначив, так як відповідачем у справі не було подано відзиву на позовну заяву, він подає додаткові пояснення по суті справи. Зокрема вказує, що відповідно до ч. 5, 6, 8, 11 ст. 5 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, не має підстав вважати, що відповідач, як орган ведення Реєстру, не володів інформацією про військовозобов`язаних, які перебувають у нього на обліку та не здійснили уточнення своїх персональних даних у визначений законодавством строк станом на 17.07.2024 року. Законодавством не передбачено, що датою встановлення особи порушника, який є військовозобов`язаним, відомості про якого внесені до відповідного Реєстру, є дата звернення його до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Датою встановлення особи порушника у даному випадку є наступний день по завершенні установленого законодавством строку уточнення персональних даних військовозобов`язаним, а відповідач був наділений повноваженнями вжити заходів щодо доставлення особи порушника до відповідного ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання адміністративного матеріалу, чим не скористався. Крім того вказує, що недотримання встановлених законодавством строків уточнення військовозобов`язаними своїх персональних даних є порушенням правил військового обліку, яке у випадку вчинення правопорушення, має кваліфікуватись за ст. 210 КУпАП, а не за ст. 210-1 КУпАП.

Від відповідача по справі ІНФОРМАЦІЯ_3 05.03.2025 року надійшов відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги просять залишити без задоволенні.

На виконання ухвали суду про витребування доказів, надали завірену копію витягу з наказу «Про визнання уповноважених осіб, яким надано право складати протоколи про адміністративне правопорушення» №200 від 07.03.2024 року.

Відповідно до положень частини 1,2 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до положень частин 5-7 статті 162 КАС України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі. Уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд має право вирішити справу за наявними матеріалами також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку.

Згідно до частини 2 статті 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Тобто, відзив на позовну заяву (відзив) відноситься до письмових заяв та, відповідно, на нього поширюються загальні вимоги, визначені статтею 167 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду. Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) її заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Водночас суд звертає увагу, що частиною першою зазначеної статті відсутня можливість повернення без розгляду відзиву як заяви по суті у зв`язку з порушенням строку для його подання.

Окрім того, відповідно до положень статті 162 КАС України у випадку порушення строку подання відзиву на позовну заяви передбачено право суду на розгляд справи за наявними матеріалами у справі.

Так, ухвалою від 23.12.2024 року відкрито провадження за адміністративним позовом та встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження у справі та витребування доказів від 23.12.2024 року вручена відповідачу під розписку 26.12.2024 року, крім того відповідач по справі зареєстрований в підсистемі «Електронний суд».

Відповідачем подано відзив на позовну заяву за допомогою системи «Електронний суд» 05.03.2025 року.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено строк подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішив розглянути дану справу за наявними матеріалами у справі.

Від позивача ОСОБА_1 30.03.2025 року надійшла відповідь на відзив.

З приводу подання відповіді на відзив суд зазначає, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені ст. 286 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Отже в даній категорії справ заявами по суті справи є позовна заява та відзив, подання відповіді на відзив в даному випадку не передбачено КАС України.

Від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 11.03.2025 року надійшли додаткові пояснення.

Від позивача ОСОБА_1 17.03.2025 року також надійшли до суду додаткові пояснення по справі.

Вищевказані, відзив на позовну заяві, відповідь на відзив, додаткові письмові пояснення позивача та відповідача щодо даного позову, які надійшли через підсистему «Електронний суд» та через програму «Д-3» канцелярією суду прикріплені в електронному вигляді до даної справи, суд їх сприймає не як відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, а як пояснення по суті позову.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому від нього 04.02.2025 року надійшла до суду заява в якій він просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. А також надав додаткові пояснення по суті справи.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не з`явився, від відповідач по справі в поясненнях по справі заявив клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги просять залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Частиною 9 ст. 205 КАС України визначено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що від учасників судового процесу надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності тому, на підставі ст. 205 КАС України, суд розглядає справу за відсутності сторін в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позиція суду.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП, оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що визнається позивачем та не заперечується відповідачем.

Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_2 постановою від 13.12.2024 року №781 притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

В постанові зазначено, що 05.12.2024 року о 15:21 год під час перевірки в ІНФОРМАЦІЯ_6 відомостей (персональних та службових даних) узагальнених в облікових документах та внесених до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів виявлено факт порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію військовозобов`язаним ОСОБА_1 .

Зокрема, ОСОБА_1 який перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , в особливий період, в порушення вимог абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону 3633, абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» не уточнив протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом 3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

З періоду оголошення Президентом України загальної мобілізації (Указ від 17.03.2014 №303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні, тому відповідальність за встановлене правопорушення передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, став протокол про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 року, складений офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 капітаном ОСОБА_5 .

Не погодившись з винесеною відносно позивача постановою, останній оскаржив її до суду.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Відповідно до п.п. 1, 3, 8 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Нормами КУпАП регламентовано, що відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Як визначено ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Судовим розглядом встановлено, що повноваження старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на складання протоколу про адміністративне правопорушення підтверджується копіє наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2024 року №200, а справа про адміністративне правопорушення розглянута начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (наказ №230 від 12.03.2024 року).

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги зазначеного абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз. 2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); - виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024.

Відповідно до частини 11 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 (далі - Порядку №1487).

Призовники, військовозобов`язані та резервісти, які не актуалізували інформацію про себе в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, особисто у семиденний строк з дня внесення змін до персональних даних прибувають із паспортом громадянина України та військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу, який організовує та веде військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці, для взяття їх на військовий облік, зняття з військового обліку або внесення змін до їх облікових даних.

Згідно зі ст. 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку №1487 громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Тобто у відповідності до частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які перебувають на військовому обліку також зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Абзацом 4 пункту 1 частини 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року № 3633-IX (надалі Закон №3633-ІХ) встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності);

у разі перебування за кордоном - шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу або на офіційний номер телефону, які зазначені на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно), а саме:

- через центр надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

- у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

При цьому вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають за кордоном, та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно) а саме:

- шляхом повідомлення на офіційну електронну адресу, яка зазначена на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку;

- шляхом повідомлення на офіційний номер телефону, який зазначений на офіційному сайті територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку,

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Тобто у позивача виник обов`язок уточнити свої персональні дані, зокрема адресу проживання номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року.

Позивач по справі уточнив свої персональні дані 23.08.2024 року, що підтверджується витягом з Резерв+, де вказано дату саме уточнення облікових (персональних) даних, а не оновлення своїх облікових даних, як зазначає позивач по справі.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210-1 КУпАП було доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

З періоду оголошення Президентом України загальної мобілізації (Указ від 17.03.2014 №303/2014) в Україні настав особливий період, який діє на сьогодні.

Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Позивач в позовній заві вказує, що оскаржувана постанова винесена 13.12.2024 року без його участі, всупереч ч. 1 ст. 277-2 КУпАП йому не вручалась повістка із зазначенням дати і місця розгляду справи.

Крім того в пояснення до протоколу ОСОБА_1 вказав, що з протоколом не згодний, дані були уточнені, додаткових викликів від ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило, також із ст. 63 Конституції України не був ознайомлений.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 року зазначено, що громадянинові ОСОБА_1 роз`яснено зміст статті 63 Конституції України про те, що особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом, а також права та обов`язки передбачені статтею 268 КУпАП (знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову по справі), повідомлено, що розгляд справи відбудеться о 11:00 год. 13.12.2024 року в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , під вказаними роз`ясненнями та повідомленням мається підпис ОСОБА_1 із зазначенням дати його проставляння, що свідчить про те, що йому роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому судовим розглядом також встановлено, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 05.12.2024 року ОСОБА_1 вказав на те, що з протоколом не згодний, дані були уточнені, додаткових викликів від ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило та відповідач по справі розглянув справу про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за не уточнення своїх персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024 року.

Відповідно до частини 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210,210-1цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Отже, оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення від 13.12.2024 року ухвалена відповідачем в межах строків, передбачених ч.7 ст. 38 КУпАП.

Крім того суд звертає увагу, що свідки вважаються неупередженими та безсторонніми у зв`язку з відсутністю доказів протилежного, а сам по собі факт того, що свідки працюють або перебувають на службі у ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодним чином не свідчить про упередженість свідків чи їх зацікавленості.

При цьому при винесенні оскаржуваної постанови не було надано оцінку викладеним о протоколі від 05.12.2025 року запереченням проти правопорушення, які зазначені особою яка притягується до адміністративної відповідальності. Справа була розглянути за відсутності ОСОБА_1 та не відкладалась на іншу дату, для з`ясування його позиції та надання пояснень з приводу незгоди із протоколом.

Тобто оскаржувана постанова не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та при притягненні до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не надана оцінка вказаним запереченням проти протоколу та вчинення ним адміністративного правопорушення.

Тобто при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано усі обставини, що мають значення для вирішення справи.

За правилами ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вбачається з матеріалів справи позивач виявив не згоду з складеним відносно нього протоколом, тобто по суті не визнав вину у вчиненні адміністративного правопорушення, чому не було надано відповідачем оцінку в оскаржуваній постанові.

Водночас, процедурні порушення, зокрема, такі як ненадання при розгляді оцінки усім обставинам викладеним у протоколі при розгляді справи про адміністративне правопорушення та інші вказані вище процедурні правопорушення, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

При цьому, питання наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення підлягає встановленню під час розгляду уповноваженим суб`єктом справи про адміністративне правопорушення та вирішення питання накладення адміністративного стягнення, на які юрисдикція адміністративних судів, в силу приписів пункту 3 частини другої статті 19 КАС України, не поширюється.

Повноваження ж адміністративних судів у справах про накладення адміністративного стягнення обмежуються лише переглядом в порядку статті 286 КАС України постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

За таких обставин, оскаржувана у цій справі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню саме з процедурних підстав.

Крім того, скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.11.2021 №185/8460/16-а.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки за результатами розгляду справи.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначений ст. 268 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевим загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також суд звертає увагу на те, що суд в межах розгляду даної справи не встановлює інші фактичні обставини, оскільки така оцінка первинно має бути надана суб`єктом притягнення та накладення адміністративного стягнення в межах належної адміністративної процедури, що визначена ст.ст.268,279-280 КУпАП.

При цьому, новий розгляд справи сприятиме як відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього, а відповідач матиме можливість усунути ті недоліки своїх попередніх дій, які згадувалися судом раніше, а також всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, в тому числі доводи позивача (особи, яка притягується до адміністративної відповідальності).

Враховуючи вище викладене, суд вважає, позов таким, що підлягає частковому задоволенню та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід скасувати та надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст.257-263, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення №781 від 13.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу 17000,00 грн.

Справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП надіслати на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя