Справа № 140/14922/24
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року ЛуцькСправа № 140/14922/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Закарпатській області) про визнання протиправним рішення №06 від 14.11.2024 про відмову в призначенні пенсії;

зобов`язання призначити з моменту досягнення пенсійного віку, тобто з 07.09.2024, пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV) із зарахуванням до трудового та страхового стажу періодів роботи з 23.09.1982 по 12.10.1982 у Радгосп «Колос», з 21.04.2000 по 31.12.2000 у ФОП ОСОБА_2 , з 28.09.1993 по 09.04.1995 у рф в 6 колоні (м.Москва) та 13 автобусному парку (м.Москви).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області з заявою про призначення пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058-IV у зв`язку з досягненням 60 років та наявністю стажу роботи більше 31 року, подавши необхідний пакет документів для призначення пенсії.

Рішенням ГУ ПФУ в Закарпатській області від 14.11.2024 №06 позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу певних періодів роботи та відповідно через відсутність необхідного страхового стажу 31 рік.

У вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж становить 29 роки 10 місяців 11 днів та до його страхового стажу не зараховано наступні періоди трудової діяльності:

- період роботи з 28.09.1993 по 09.04.1995, оскільки з рф, як з країною агресором з 01.01.2023 розірвано Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНГ (стаж зараховується до 31.12.1991);

- період роботи з 23.09.1982 по 12.10.1982, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу на прийняття;

- період роботи період з 21.04.2000 по 31.12.2000, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про застраховану особу.

Прийняте відповідачем рішення позивач вважає протиправним та в обґрунтування власної позиції зазначає, що станом на момент звернення за призначенням пенсії страховий стаж становить 32 роки 1 місяць 25 днів, що розраховується згідно поданої трудової книжки.

Щодо періоду роботи з 23.09.1982 по 12.10.1982 у Радгоспі «Колос» на посаді слюсаря в ремонтній майстерні, позивач зазначає, що вказаний стаж підтверджується послідовними записами у трудовій книжці №1 та №2, дані записи розміщені у чіткій послідовності їх внесення, не містять виправлень, не скасовані, засвідчені відтиском печатки та підписом директора радгоспу, з яких чітко вбачається періоди роботи, а відтак, на думку позивача, дані періоди не потребують підтвердження будь-якими уточнюючими довідками. Позивач зазначає, що дійсно в трудовій книжці є помилка в даті наказу на прийняття «1981 рік», адже правильним є - «1982 рік», що підтверджується датою заведення трудової книжки - «22.09.1982», а відтак, даний період мав би бути зарахований до страхового стажу роботи.

Щодо періодів роботи у рф з 28.09.1993 по 09.04.1995 водієм 2 класу на маршрутному автобусі в 6 колоні (м.Москва) та автобусному парку (м.Москва) позивач зазначає, що страховий стаж за даний період підтверджується записами у трудовій книжці №13-17, які засвідчені відтиском печатки та підписом директора підприємства. Крім того, покликається на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають. До набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 Україна як держава-учасниця Угоди виконує зобов`язання взяті згідно Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а тому припинення рф з 01.01.2023 участі в Угоді не стосуються періодів трудової діяльності осіб, що мали місце в період дії вказаної Угоди, тобто до 01.01.2023.

Періоди роботи з 21.04.2000 по 31.12.2000 у ФОН ОСОБА_2 на посаді водія автобуса підтверджується записами у трудовій книжці №23 та №24, дані записи також розміщені у чіткій послідовності, не містять виправлень, не скасовані, засвідчені підписом та печаткою підприємця, а тому дані періоди не потребують підтвердження будь-якими уточнюючими довідками. Обов`язок щодо внесення відомостей про застраховану особу, сплати страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника - роботодавця, оскільки він здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи - працівника. Контроль за внесенням відомостей, сплатою та нарахуванням внесків здійснює орган адміністрування, тобто ГУ ПФУ у Волинській області та ГУ ДПС у Волинській області.

Відтак, на думку позивача, він не повинен відповідати за неналежне виконання страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості роботодавця по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Позивач вважає, що приймаючи рішення від 14.11.2024 за №06 про відмову в призначені пенсії за віком, ГУ ПФУ в Закарпатській області не надало належної правової оцінки тим доказам, які надані для підтвердження стажу, та невірно обрахувало стаж, у зв`язку з чим зроблено протиправний висновок про неможливість призначення пенсії та врахування до страхового/трудового стажу вказаних періодів його роботи.

З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.41).

У відзиві на позов представник ГУ ПФУ у Закарпатській області позовні вимоги не визнала (а.с.43-46). В обґрунтування своєї позиції вказала, що Головним управлінням до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи: з 28.09.1993 по 09.04.1995, оскільки з рф, як з країною агресором з 01.01.2023 розірвано Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. До страхового стажу зараховується період роботи на території рф по 31.12.1991; з 23.09.1982 по 12.10.1982, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу на прийняття; з 21.04.2000 по 31.12.2000, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про роботу за вказаний період. Отже, покликання позивача лише на записи в трудовій книжці, у цьому випадку, є недостатніми.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.11.2024 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с.21).

14.11.2024 ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняло рішення №06 про відмову у призначенні пенсії. Вказане рішення мотивоване тим, що до страхового стажу роботи заявника не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 період роботи в російській федерації з 28.09.1993 по 09.04.1995, оскільки з російською федерацією, як з країною агресором з 01.01.2023 розірвано Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць СНГ (стаж зараховується до 31.12.1991); з 23.09.1982 по 12.10.1982, оскільки наявна розбіжність між датою прийняття та датою наказу про прийняття, з 24.01.2000 по 31.12.2000 в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про застраховану особу (а.с.14).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно із преамбулою Закону №1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

За правилами частини першої статті 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Отже, право на призначення пенсії за віком протягом 2024 року мають особи, які досягнули віку 60 років та за умови наявності у таких осіб страхового стажу не менше 31 року.

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону №1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV.

Так, приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку №637 За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою пенсійного органу у призначенні пенсії внаслідок неврахування до загального страхового стажу періодів роботи позивача на території рф з 28.09.1993 по 09.04.1995; наявності розбіжностей між датою прийняття та датою наказу на прийняття у період з 23.09.1982 по 12.10.1982; відсутністю відомостей про застраховану особу в системі персоніфікованого обліку за період з 21.04.2000 по 31.12.2000.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.22-35) слідує, що ОСОБА_1 працював, зокрема у періоди:

з 23.09.1982 по 12.10.1982 - в радгоспі «Колос» слюсарем в ремонтній майстерні;

з 28.09.1993 по 07.12.1994 в 6 колоні (м.Москва) водієм 2 класу;

з 08.12.1994 по 09.04.1995 в 13 автобусному парку (м.Москва) водієм 2 класу;

з 21.04.2000 по 06.06.2001 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на посаді водія автобуса.

Судом встановлено, що зазначені записи у трудовій книжці позивача завірені печатками та підписом відповідальних осіб.

Разом з тим, період роботи позивача з 28.09.1993 по 09.04.1995 не зарахований відповідачем до страхового стажу у зв`язку з припиненням участі рф з 01.01.2023 в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно зі статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно із статтею 11 зазначеної Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Крім того, частиною другою статті 4 Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, визначено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

29.11.2022 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення» (далі - Постанова №1328), яка набрала чинності 02.12.2022 та якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Постанови №1328 підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання нею чинності, тобто з 02.12.2022.

Крім того, дію Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 1995 року №290/95-ВР, зупинено у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь на підставі Закону України №3192-IX від 29.06.2023 «Про зупинення у відносинах України з російською федерацією та Республікою Білорусь дії Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів та Протоколу про внесення змін і доповнень до Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15 квітня 1994 року» (набуття чинності 21.07.2023).

Відтак, з огляду на те, що записами у трудовій книжці підтверджується робота позивача у період з 28.09.1993 по 09.04.1995, то такий спірний період підлягає зарахуванню до загального стажу роботи ОСОБА_1 в силу норм міжнародних договорів, які були чинними у вказані періоди.

На думку суду, неврахування пенсійним органом періоду роботи позивача на території рф, які підтверджені записами в трудовій книжці, з посиланням на припинення участі рф в Угоді не повинно порушувати законні права та інтереси позивача на належне пенсійне забезпечення.

Разом з тим, період роботи ОСОБА_1 з 23.09.1982 по 12.10.1982 не зарахований відповідачем до страхового стажу з тих підстав, що виявлено розбіжність між датою наказу про прийняття на роботу (22.09.1981) та датою початку трудових відносин (23.09.1982).

Суд зазначає, що на час заповнення трудової книжки, що стосується спірного періоду трудової діяльності позивача з 23.09.1982 по 12.10.1982, діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Відповідно до п.1.2 вказаної Інструкції прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Інструкції №162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки робітників та службовців» (далі Постанова №656) та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 1 Постанови №656 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та державних службовців, кооперативних і громадських підприємств, установ та організацій, що пропрацювали більше 5 днів, в тому числі на сезонних та тимчасових роботах, а також на позаштатних працівників при умові, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 13 вказаної Постанови передбачено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та подяки, занесені до трудової книжки за час роботи на даному підприємстві, в установі, підприємстві засвідчуються підписом керівника або спеціально уповноваженої особи та печаткою.

При цьому, відповідно до пункту 18 Постанови №656 відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

Отже, на позивача не може покладатись тягар відповідальності у вигляді позбавлення права на пенсію за неправильне ведення його трудової книжки.

Суд враховує, що записи в трудовій книжці про роботу позивача та звільнення (записи №1, №2) в період з 23.09.1982 по 12.10.1982 містять чітку дату прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду, на якій працював позивач, та відбиток печатки підприємства. Записи про зазначений період роботи не містять жодних підтирань, закреслень, виправлень.

Той факт, що відповідальним працівником вказано дату наказу про прийом на роботу «22.09.1981», що відрізняється від фактичної дати початку трудової діяльності «23.09.1982», свідчить лише про допущену описку, оскільки саме працівником радгоспу «Колос», де позивач в спірний період з 23.09.1982 по 12.10.1982 працював, здійснювалось заповнення титульної сторінки трудової книжки і дата заповнення вказана 22.09.1982, яка завірена печаткою підприємства.

За вказаних обставин, на думку суду, у відповідача не було дійсних перешкод для врахування спірного періоду роботи позивача в радгоспі «Колос».

При вирішенні вказаного спору, судом взято до уваги, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем не взято до уваги, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, позивач не може нести відповідальності за правильність заповнення її трудової книжки.

Аналогічний висновок вказаний і в постановах Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №220/989/17, від 19.12.2019 у справі №307/541/17.

Крім того, відповідачем не зараховано до стажу період роботи з 21.04.2000 по 31.12.2000 у ФОП ОСОБА_2 на посаді водія у зв`язку з відсутністю відомостей про застраховану особу в реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно із частиною другою статті 20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Крім того, згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (з наступними змінами та доповненнями) за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески. При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи сплачені страхові внески зараховувалися в рахунок сплати заборгованих страхувальником сум недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Таким чином, оскільки трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу та з врахуванням того, що позивач з 21.04.2000 по 06.06.2001 працював у підприємця ОСОБА_2 , безперервно, тому, на переконання суду, вказані обставини є достатніми для підтвердження права на врахування періоду з 21.04.2000 по 31.12.2000 роботи водієм у ФОП ОСОБА_2 до страхового стажу.

Суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб - підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак ГУ ПФУ в Закарпатській області таким правом не скористалося та не здійснило перевірку поданих позивачем документів.

Відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у постановах від 30.09.2019 в справі №638/18467/15-а та від 25.04.2019 в справі №593/283/17 зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду України для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин справи, слід дійти висновку, що висновки відповідача у спірному рішенні про не врахування спірних періодів до страхового стажу є необґрунтованими, пенсійний орган допустив надмірний формалізм при розгляді заяви позивача, внаслідок чого протиправно обмежив його право на соціальний захист.

Таким чином, суд дійшов висновку, що рішення від 14.11.2024 №06 про відмову у призначенні пенсії слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.11.2024, тобто через два місяці після досягнення пенсійного віку, особисто звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком, та подав необхідні документи, що відповідачем не оспорюється.

Суд встановив, що на момент подання заяви на призначення пенсії у позивача був наявний необхідний страховий стаж (з урахуванням спірних періодів) для призначення пенсії (31 рік), відтак у відповідача були відсутні правові підстави для відмови у призначенні пенсії за віком з моменту настання пенсійного віку, тобто з 08.09.2024.

З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України та правових висновків Верховного Суду, виходячи із наданих частиною другою статті 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача є прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 14.11.2024 №06 щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком, зобов`язання ГУ ПФУ в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 08.09.2024 пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 23.09.1982 по 12.10.1982 у Радгоспі «Колос», з 28.09.1993 по 09.04.1995 у рф в 6 колоні (м.Москва) та 13 автобусному парку (м.Москва), з 21.04.2000 по 31.12.2000 у ФОП ОСОБА_2 .

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір в розмірі 1211,20 грн, сплачений згідно з квитанцією.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 14.11.2024 №06 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити ОСОБА_1 з 08.09.2024 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 23.09.1982 по 12.10.1982 у Радгоспі «Колос», з 28.09.1993 по 09.04.1995 у російській федерації в 6 колоні (м.Москва) та 13 автобусному парку (м.Москва), з 21.04.2000 по 31.12.2000 у фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп).

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., м.Ужгород, пл.Народна, 4, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій