Справа № 500/7550/24
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/7550/24

21 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, визнання протиправними мобілізаційного розпорядження, рішень, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі, відповідач - 1), Військової частини НОМЕР_1 (надалі, відповідач - 2), в якому просить визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації протиправними, визнати протиправними та скасувати видані у листопаді 2024 року мобілізаційне розпорядження та інші рішення про включення до іменних списків, про складання обліково - послужної картки (конкретна дата, номер і пункт на момент звернення до суду ОСОБА_1 не відомі) ІНФОРМАЦІЯ_1 та його начальника про призов ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, визнати протиправним та скасувати наказ начальника (конкретна дата, номер і пункт на момент звернення до суду ОСОБА_1 не відомі), Військової частини НОМЕР_1 про зарахування на військову службу по мобілізації, до списку особового складу та на всі види забезпечення ОСОБА_1 , зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виключити та звільнити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Позов обґрунтований тим, що позивач вважає дії відповідача-1, які полягають у призові на військову службу під час мобілізації протиправними, а наказ про зарахування позивача на військову службу по мобілізації, до списку особового складу та всі види забезпечення протиправним та таким, що підлягають скасуванню. Просить врахувати, що відповідачем-1 заява та документи позивача про наявність у нього права на відстрочку для здобуття освіти не прийнята, при цьому, відповідачем-1 не надавалась будь-яка оцінка документам позивача, зокрема тим, якими підтверджується його право на отримання відстрочки. Зазначає, що рішення про призов позивача на військову службу і направлення для проходження служби відповідачем-1 здійснено без проведення медичного огляду. При цьому, звертає увагу, що медичного огляд не було проведено ані на час призову, ані протягом усього часу проходження служби. Більш того, представниками відповідача-1 було застосовано до позивача фізичне насилля у вигляді тілесних ушкоджень, що погіршило стан здоров`я позивача. У підсумку вважає, що оскільки позивач призваний на військову службу із порушенням процедури, то і наказ командира військової частини НОМЕР_1 (дата та номер невідомі) про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 також є протиправним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник Військової частини НОМЕР_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вважає, що викладений в ухвалі суду від 25.12.2024 висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, був передчасним, а тому, на думку представника відповідача - 2, є підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Вважає, що призов громадянина ОСОБА_1 є правомірним, оскільки військово-лікарською комісією позивача визнано придатним до військової служби, а заяву громадянин ОСОБА_1 в ІНФОРМАЦІЯ_2 не подавав, та не виявив бажання для продовження надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Ухвалою суду від 28.01.2025 постановлено витребувати у ІНФОРМАЦІЯ_1 : належним чином засвідчені копії (витяги) з рішень (мобілізаційного розпорядження та/або контрольних талонів до нього, інших рішень, наказів, протоколів, іменних списків команд, обліково-послужних карток, приписів, інших документів) ІНФОРМАЦІЯ_1 і його начальника - в частині призову ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у листопаді 2024 року; витребувати у Військової частини НОМЕР_1 : - належним чином засвідчені копії документів (мобілізаційного розпорядження та/або контрольних талонів до нього, інших рішень, наказів, протоколів, іменних списків команд, обліково-послужних карток, приписів, інших документів), які надійшли з ІНФОРМАЦІЯ_1 - в частині призову ОСОБА_1 на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у листопаді 2024 року.

На виконання вказаної ухвали суду від відповідачів на адресу суду надійшли відповідні заяви.

Судом встановлено, що позивач перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.09.2024 за вих. № 20081 ОСОБА_1 було надано відстрочку відповідно до п. 1 ч.3 ст. 23 Закону України «Про мобілізацій підготовку та мобілізацію» терміном до 11.11.2024, що не заперечується учасниками справи.

17.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 (по стройовій частині), прийнято Наказ №322, яким позивача, на підставі поіменного списку №25667 від 17.11.2024, призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу із запасу з 17.11.2024.

З вказаного поіменного списку слідує що ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби, ст. графи ІІ, рекомендовано для проходження військової служби.

Також, 17.11.2024 прийнято Наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) за №329, згідно з яким вважати такими, що прибули: 1.1. Для подальшого проходження служби: 1.1.8. Відповідно до мобілізаційного розпорядження Генерального штабу Збройних Сил України від 30.10.2024 №22048 та мобілізаційного розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 від 30.10.2024 №М 165/дск, нижчепойменованих військовослужбовців, призваних під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію", які прибули з відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для формування підрозділів військової частини НОМЕР_1 , з 17.11.2024 зарахувати до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 та на всі види забезпечення, і вважати такими, що з 17.11.2024 справи та посаду прийняли і приступили до виконання службових обов`язків за посадою: Призначити на посади до військової частини НОМЕР_1 : 1.1.8.36. Солдата ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) - механіком- водієм 2 гармати 2 самохідного артилерійського взводу 2 самохідної артилерійської батареї 2 самохідного артилерійського дивізіону, з посадовим окладом за 06 тарифним розрядом, 2910,00 гривень на місяць, ШПК-"старший солдат", ВОС - 1 18258А, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім цього, у відповідь на скаргу представника позивача від 25.11.2024. Військовою частиною НОМЕР_1 повідомлено про відсутність підстав для проведення службової перевірки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується з положеннями частини 1 статті 1 Закону №2232-XII.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 3 статті 1 Закону №2232-XII визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону №2232-XII).

До видів військової служби, згідно з частиною 6 статті 2 Закону №2232-XII, належить, зокрема, військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.

Крім цього, Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію.

Отже, спірні правовідносини виникли в період дії в Україні воєнного стану та проведення загальної мобілізації.

Відповідно до частини 1 статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Закон України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон №3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні.

Положеннями статті 22 Закону №3543-ХІІ визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Приписами Закону №2232-XII визначено, що на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Згідно з частиною 5 статті 22 Закону №3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Вказане узгоджується також з положеннями частини 10 статті 1 Закону №2232-XII, відповідно до яких громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Таким чином, зазначеними законодавчими нормами передбачено, що з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють призов військовозобов`язаних на військову службу.

Вказане кореспондується з повноваженнями та завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, визначеними Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (далі Положення №154).

Пунктом 8 Положення №154 передбачено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, здійснення контролю за його станом, зокрема в місцевих держадміністраціях, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та розвідувальних органів України), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів із взяття громадян України на військовий облік призовників, направлення громадян України для проходження базової військової служби, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Абзацом 23 пункту 9 Положення №154 передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи;

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі Порядок № 1487)

В пункті 2 Порядку №1487, зазначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до підпункту 8 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених у Додатку 2 до Порядку №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних, зазначених у статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

З зазначених приписів Порядку №1487 вбачається, що військовозобов`язані повинні особисто повідомляти в семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну персональних даних а також надавати зазначеним органам документи, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Поряд з цим, нормами статті 23 Закону №3543-ХІІ врегульовано питання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Однак, суд зауважує, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною в постановах від 18.01.2024 у справі №280/6033/22, від 11.04.2024 у справі №520/7954/22.

Згідно з частиною 5 статті 242 Кодекс адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У спірному випадку позивачу з 16.09.2024 було надано відстрочку відповідно до п. 1 ч.3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізацій підготовку та мобілізацію" терміном до 11.11.2024, що не заперечується учасниками справи.

Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що починаючи з 11.11.2024, під час проведення мобілізаційних процедур, позивач виявив бажання для продовження відстрочки та не подав заяву та копії відповідних документів для отримання відстрочки.

Отже, суд вважає, що оскільки позивач можливістю реалізації права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації та оформлення її у відповідний спосіб не скористався, визнаний придатним до військової служби, то у спірному випадку призов позивача є правомірним.

Доводи позивача про його неправомірне затримання та застосування щодо нього фізичного насилля у вигляді тілесних ушкоджень не знайшли свого підтвердження, оскільки талон-повідомлення єдиного обліку №6490 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію не є доказом встановлення факту вчинення відповідачем вказаних ОСОБА_1 дій щодо позивача, зокрема, фізичного насилля у вигляді тілесних ушкоджень.

Таким чином, перевіряючи дії відповідача щодо призову ОСОБА_1 на військову службу по мобілізації протиправними, а також документи ІНФОРМАЦІЯ_1 , пов`язані із проведенням мобілізаційних заходів щодо позивача, є правомірними, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 про зарахування на військову службу по мобілізації, до списку особового складу та на всі види забезпечення ОСОБА_1 , така позовна вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Згідно з статтею 1 Закону №3543-ХІІ мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Тобто, мобілізацією є комплекс заходів, спрямованих на забезпечення можливостей держави здійснювати оборону в умовах відкритої збройної агресії російської федерації, зокрема, шляхом комплектування особовим складом підрозділів Сил оборони України.

Суд вважає, що оскільки відповідач - 1 не встановив наявність у позивача підстав для відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією, визначених статті 23 Закону №3543-ХІІ, позивач визнаний придатним до військової служби, тому факт призову позивача на військову службу за мобілізацією є таким, що відповідає статтям 17, 65 Конституції України, положенням Закону №2232-ХІІ, а також статті 23 Закону №3543-ХІІ.

Відповідно до пункту 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах.

Згідно з абзацом 2 пункту 2.8 розділу ІІ Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 26.05.2014 №333, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 12.06.2014 за №611/25388, підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини (про прийом на роботу працівника) є для військовослужбовців - іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Суд встановив, що відповідно до поіменного списку №25667 від 17.11.2024, позивач прийнятий до Військової частин НОМЕР_1 . Отже, видання командиром Військової частини НОМЕР_1 наказу від 17.11.2024 №329 про зарахування позивача до списків особового складу військової частини є правомірним і таким, що виданий у межах повноважень командира військової частини, передбачених пунктом 12 Положення №1153/2008.

Більше того, у позовній заяві позивач не вказав, в чому, за його думку, полягає протиправність зазначеного наказу та які норми законодавства порушені Військовою частиною НОМЕР_1 під час його винесення.

Під час судового розгляду цієї справи відповідачі довели правомірність дій щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації та прийняття відповідних документів, прийнятих за результатами проведення мобілізаційних заходів, а також наказу командира Військової частини НОМЕР_5 від 17.11.2024 №329 щодо зарахування позивача до списків особового складу військової частини.

Як наслідок, позовні вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 про виключення та звільнення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 до задоволення не підлягають.

Вирішуючи даний спір по суті, суд також враховує, що за час проходження військової служби до командування Військової частини НОМЕР_1 від ОСОБА_1 скарг, рапортів тощо про погіршення стану здоров`я, а також про порушення його прав та свобод, не надходило, також, не надходило відповідного рапорту про направлення позивача на медичний огляд військово-лікарською комісією.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач спростував, а позивач не підтвердив правомірність заявлених позовних вимог, а тому, в їх задоволенні слід відмовити.

Враховуючи положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України та відсутність підстав для задоволення позовних вимог, немає підстав для стягнення на користь позивача сплаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 21 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_4 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ: НОМЕР_6 );

Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ: НОМЕР_7 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.