Справа № 398/658/25
Суддя: Петренко С. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/658/25
Провадження №: 2-а/398/43/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" березня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Петренко С.Ю.,

за участі секретаря судового засідання - Остапенко А.О.,

представника позивача - адвоката Харути В.А.

представника відповідача - Ткача Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого адвокат Харута Вікторія Анатоліївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, направлення справи на новий розгляд ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Харута Вікторія Анатоліївна,звернулась до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить поновити строк на оскарження; визнати протиправною та скасувати постанову №319 від 11.12.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП; надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування позову представник позивача вказує, що 11 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_1 винесено постанову № 319 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 05 грудня 2024 року в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тим, що будучи переданим призивною комісією на військовий облік військовозобов`язаних у відповідності до Витягу з книги протоколів призивної комісії № 23 від 30.11.2017 як не розшуканий, протягом тривалого часу не став на військовий облік та не отримав військово-обліковий документ. 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про взяття на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання як такий, що перебував на обліку в цьому ІНФОРМАЦІЯ_2 як призовник. Цього ж дня йому була вручена повістка № 11422 на 06.12.2024 для проходження військово-лікарської комісії. Для постановки на облік ОСОБА_1 було направлено для проходження військово-лікарської комісії, яку він не пройшов за станом здоров`я, через загострення хронічної хвороби, у зв`язку із чим йому було надано один місяць для проходження лікування та вручено повістку до ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13 січня 2025 року. 06 грудня 2024 року провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 складено протокол № 319 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи було призначено на 11 грудня 2024 року на 09.00 год. З 10 грудня 2024 року по 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 знаходився на лікарняному, що підтверджується довідками офісу сімейної медицини ФОП ОСОБА_4 від 10.12.2024 № 623 та № 655. ОСОБА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП в ІНФОРМАЦІЯ_2 бажав бути присутнім та надати особисті пояснення, а також скористатися правовою допомогою адвоката, однак загострення захворювання та перебування на лікарняному позбавило його можливості прийняти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та скористатися своїми правами. Копія постанови № 319 від 11.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. позивачу не була надіслана, що призвело до нарахування суми штрафу у подвійному розмірі, що підтверджується постановою державного виконавця Олександрійського відділу ДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області Миронюк Ю.І. від 20.01.2025 про відкриття виконавчого провадження № 76838214. Копію постанови № 319 від 11.12.2024 позивач отримав лише 30.01.2025 у державного виконавця, що підтверджується відмітками державного виконавця на копії постанови, а тому просить поновити строк на оскарження постанови та вважає винесену постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконною, у зв`язку із чим просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 319 від 11.12.2024 року.

14.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_5 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог в справі. Посилається на те що, 06.12.2024 року провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено протокол № 319 від 06.12.2025 року про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП. Розгляд справи призначено на 09 годину 00 хвилин 11.12.2024 року, про що зазначено у протоколі та повідомлено ОСОБА_1 11.12.2024 року позивач не з`явився на розгляд адміністративної справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 здійснив розгляд адміністративної справи за відсутності ОСОБА_1 , який був належним чином повідомлений, просив в задоволенні позову відмовити.

19.03.2025 року через «Електронний суд» представником позивача надано відповідь на відзив, відповідно до якої просила позов задовольнити, оскільки він обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник позивача - адвокат Харута В.А. у судовому засіданні просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача Ткач Д.В. у судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 05 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про взяття на військовий облік за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується заявою ОСОБА_1 від 05.12.2024.

Як вбачається з повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11422 ОСОБА_1 викликався на 06.12.2024 для проходження військово-лікарської комісії.

Відповідно до довідок № 623, 655, виданих офісом сімейної медицини ФОП ОСОБА_4 . ОСОБА_1 перебував на лікарняному з 10 грудня 2024 року по 23 грудня 2024 року у зв`язку із загостренням хронічної хвороби.

Згідно з повісткою ІНФОРМАЦІЯ_2 № 11/224 ОСОБА_1 викликався на 13.01.2025 до ВЛК, в графі мета зазначено: виписка про лікування.

06 грудня 2024 року провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 складено протокол № 319 від 06.12.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вказаний протокол складений, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 05 грудня 2024 року в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тим, що будучи переданим призивною комісією на військовий облік військовозобов`язаних у відповідності до Витягу з книги протоколів призивної комісії № 23 від 30.11.2017 як не розшуканий, протягом тривалого часу не став на військовий облік та не отримав військово-обліковий документ. ОСОБА_1 було повідомлено, що 11.12.2024 року о 09:00 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , в АДРЕСА_1 , відбудеться розгляд справи вказаного протоколу.

Постановою № 319 від 11.12.2024 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, що складає 17000 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Диспозицією ч. 3 ст. 210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за вчинення порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період, тобто, під час воєнного стану.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває по теперішній час, що охоплюється дією особливого періоду.

Положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Отже, вказаними положеннями нормативно-правових актів передбачений обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з`явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

За приписами ст. 235 КУпАП адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

За приписами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, оскаржувана постанова № 319 від 11.12.2024 була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 у відсутність ОСОБА_1 , за те, що останній 05.12.2024 року в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», порушив правила військового обліку, передбачені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», тим, що будучи переданим призивною комісією на військовий облік військовозобов`язаних у відповідності до Витягу з книги протоколів призивної комісії № 23 від 30.11.2017 як не розшуканий, протягом тривалого часу не став на військовий облік та не отримав військово-обліковий документ, між тим, суд не може погодитися про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 у період з 10 грудня 2024 року по 23 грудня 2024 року, перебував на лікарняному, що підтверджується довідками № 623 та № 655, виданими офісом сімейної медицини ФОП ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки доводи позивача спростовані не були, будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача трактуються на користь останнього, а наявні у справі докази не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Так відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Також, суд констатує, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, як особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді справи. Розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у його відсутності не тільки грубо суперечить вимогам чинного законодавства, але й позбавило особу можливості реалізувати свої права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі право на захист.

Отже, суд вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та сприяння реалізації особою, що притягається до адміністративної відповідальності, її процесуальних прав.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Отже, за таких обставин, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення є незаконною, оскільки відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку з чим зазначена постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Окрім того, строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені статтею 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до вказаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови.

У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Копію постанови № 319 від 11.12.2024 року ОСОБА_1 отримав лише 30.01.2025 у державного виконавця, що підтверджується відмітками державного виконавця на копії постанови, з позовом до суду звернулися 10.02.2025 року.

Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні відомості про отримання копії оскаржуваної постанови раніше дати, зазначеної позивачем, суд вважає, що строк звернення до суду позивачем пропущено з поважної причини, а тому він підлягає поновленню.

Що стосується вимоги позивача про надіслання справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід зазначити наступне.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Разом з тим, за вказаною нормою повноваження надсилати справу на новий розгляд виникає в суду виключно у випадку встановлення обставин прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення некомпетентним органом (посадовою особою). Натомість у справі, рішення в якій є предметом постанова № 319 від 11.12.2024 року прийнята уповноваженою посадовою особою - начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 , що свідчить про відсутність правових підстав для направлення справи на новий розгляд до цього ж органу (посадової особи) за умови встановлення протиправності такої постанови, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Враховуючи, що за результатом судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути судові витрати понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, який має статус юридичної особи, відокремленим підрозділом якого є ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 243, ч. 6 ст. 250 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити строк на оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення№ 319 від 11.12.2024 року .

Позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якого адвокат Харута Вікторія Анатоліївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, направлення справи на новий розгляд ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити частково.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 № 319 від 11.12.2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП у виді штрафу в сумі 17 000 грн. - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) грн. 60 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя С.Ю. ПЕТРЕНКО