Справа № 640/35565/21
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справi

21 березня 2025 рокум. ДніпроСправа № 640/35565/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з пенсії,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ГУПФУ в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність ГУ ПФУ в м. Києві щодо невиплати пенсії ОСОБА_1 за період з липня 2018 року по листопад 2018 року в сумі 63761,39 грн;

- стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з липня 2018 року по листопад 2018 року в сумі 63761,39 грн..

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.12.202 відкрито провадження в адміністративній справі; визначено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

20.01.2022 відповідачем надано відзив на позовну заяву.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 прийнято справу до провадження, визначено розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали надіслати (надати) суду підтверджену належними доказами: інформацію щодо виплати станом на теперішній час заборгованості у розмірі 63761,39 грн ОСОБА_1 ; інформацію про хід виконавчого провадження з виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2019 у справі № 640/5260/19; запропоновано сторонам у разі зміни фактичних обставин по даній справі, вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, повідомити суду про таке протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання цієї ухвали шляхом направлення додаткових пояснень в електронній формі через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (особистий кабінет в системі Електронний суд) з використанням власного (уповноваженої особи) електронного підпису або у паперовій формі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУПФУ в м. Києві як отримувач пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У період з липня 2018 року по листопад 2018 року відповідачем припинено виплату пенсії, і рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2019 № 640/5260/19 позов задоволено частково, визнано дії ГУПФУ в м. Києві щодо припинення виплати пенсії з липня 2018 року по листопад 2018 року позивачу протиправними.

Рішення суду набрало законної сили 16.10.2019.

Листом від 31.01.2019 № 19817/02/Б-12 відповідач повідомив позивача, що виплату пенсії позивачу поновлено з вересня 2018 року, а кошти в сумі 63761,39 грн, які не виплачені за період з липня 2018 року по листопад 2018 року обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачується на умовах окремого порядку, визначеного КМУ.

За результатами проведених заходів щодо примусового виконання рішення проведено вичерпний перелік примусових дій, у зв`язку з чим винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, хоча рішення суду у повному обсязі не виконано.

Згідно відповіді відповідача, станом на 28.10.2021 відповідачем обліковується заборгованість з виплати пенсії за період з липня по листопад 2018 року (зазначений у рішенні суду від 14.08.2019 у справі № 640/5260/19), яка буде виплачена у порядку, визначеному КМУ, який на теперішній час відсутній.

З посиланням на статтю 46 Конституції України, норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», постанов КМУ № 637, № 509, Порядку № 365, Порядку № 136, рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України», «Щокін проти України», позивач зазначила, що здійснивши нарахування, відповідач безпідставно всупереч вимогам частини другої статті 46 Закону № 1058 не виплатив позивачу заборгованість по пенсійним виплатам, яка утворилася за період з липня 2018 року по листопад 2018 року у розмірі 63761,39 грн.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зважаючи на обставини справи та те, що порушення прав позивача не припинено внаслідок подальшої протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості з пенсії за період з липня 2018 року по листопад 2018 року у розмірі 63761,39 грн, тому належним способом захисту порушеного права є визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати заборгованості з пенсійних виплат за період з липня 2018 року по листопад 2018 року в розмірі 63761,39 грн, а також стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з пенсійних виплат за період з липня 2018 року по листопад 2018 року у розмірі 63761,39 грн.

25.02.2025 відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що позивач звернувся до Управління із зверненням від 07.10.2021 № 29695/Б-2600- 21, яке зареєстроване від 28.04.2021 за вх. № 13194/С-2600-21 щодо виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.08.2021 № 640/5260/19. Листом Управління від 28.10.2695/Б-03/8-2600/21, Позивача повідомлено, що згідно рішення суду, Головним управлінням здійснено поновлення виплати пенсії за минулий час з урахуванням доплат, надбавок та перерахунків з липня 2018 по листопад 2018 в межах резолютивної частини згідно законодавства. Нарахована сума коштів за минулий період обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Кошти будуть виплачуватися на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України, який наразі не прийнятий.

З посиланням на положення постанови КМУ від 17.02.2021 № 126, статей 23, 116 Бюджетного кодексу України, постанови КМУ від 05.11.2014 № 637, статей 19, 129-1 Конституції України, рішення Конституційного суду України від 26.06.2013 № 5-рп/2013, від 26.06.2013, від 15.05.2019 № 2-р(ІІ)2019, статті 14, 370 КАС України відповідач зазначив, що управлінням виконано рішення суду в межах покладених зобов`язань та в установленому чинним законодавством порядку. Невиконання судового рішення Головним управлінням ПФУ в м. Києві в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, оскільки відповідач не належить до категорії розпорядників бюджетних коштів, а тільки є їх одержувачем.

Також відповідач заперечував проти стягнення з нього судового збору.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера, довідкою від 24.04.2017 № 2814 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (арк.спр. 23-27).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.09.2019 у справі № 640/5260/19 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії з липня 2018 року по листопад 2018 року ОСОБА_1 протиправними;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити виплату пенсії за минулий час з урахуванням доплат, надбавок, перерахунків ОСОБА_1 .

- в решті позовних вимог відмовлено (арк.спр. 18-22).

Згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень зазначене рішення набрало законної сили 16.10.2019.

Листом від 28.10.2021 № 28537-29695/Б-03/8-2600/21 ГУПФУ в м. Києві повідомило ОСОБА_1 , що згідно рішення № 640/5260/19 Головним управлінням здійснено поновлення виплати пенсії за минулий час з урахуванням доплат, надбавок та перерахунків з липня 2018 по листопад 2018 в межах резолютивної частини згідно законодавства. Нарахована сума коштів за минулий період обліковується в Головному управлінні та буде виплачена на умовах окремого порядку відповідно до постанови КМУ від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (арк.спр. 12).

Листом від 11.10.2021 № 64678353 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомило адвоката Дейнегіна С.М., що станом на 18.12.2019 рішення суду № 640/5260/19 боржником не виконано і будь-якої інформації щодо стану виконання рішення боржником не надано. Зазначено, зокрема, що державним виконавцем проведено всі дії, передбачені ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем відділу 28.01.2020, керуючись вимогами пункту 11 частини першої статті 38, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (арк.спр. 13-14).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

У справі № 640/35565/21 позивач оскаржує бездіяльність ГУПФУ в м. Києві, допущену ним при виконанні рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14.09.2019 у справі № 640/5260/19, яким визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо припинення виплати пенсії з липня 2018 року по листопад 2018 року ОСОБА_1 протиправними; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відновити виплату пенсії за минулий час з урахуванням доплат, надбавок, перерахунків ОСОБА_1 ; та як наслідок допущеної відповідачем бездіяльності просить суд стягнути з ГУ ПФУ в м. Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсії за період з липня 2018 року по листопад 2018 року в сумі 63761,39 грн.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України Суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви (частина четверта статті 382 КАС України).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення та 2) визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому статтями 382 або 383 КАС України, який не передбачає можливості подання окремого нового позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття до відповідача (боржника) спеціальних заходів впливу, передбачених законодавством. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Відтак, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, не можуть бути предметом розгляду в окремому (новому) позовному провадженні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Суд також враховує, що ухвалення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 березня 2021 року у справі № 580/3376/20.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу виконання судового рішення у справі № 640/5260/19 відповідачем, заборгованість з пенсії за період з липня 2018 року по листопад 2018 року в сумі 63761,39 грн на виконання цього рішення нарахована і обліковується відповідачем, проте не виплачена.

Суд зауважує, що абзацом другим частини третьої статті 378 КАС України визначено, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Тобто необхідність стягнення нарахованих на виконання судового рішення сум пенсії може бути підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення, але не може бути предметом розгляду в новому позовному провадженні.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статей 382-383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Отже, в цьому випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, оскільки наразі має місце спір щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Аналогічний підхід застосував Верховний Суд під час вирішення справ № 170/167/17 (постанова від 16 грудня 2021 року), № 400/822/20 (постанова від 31 січня 2022 року), № 233/3744/17 (постанова від 20 квітня 2022 року), № 345/4045/16-а (постанова від 11 травня 2022 року), № 620/4090/22 (постанова від 21 грудня 2022 року).

Крім того, вирішуючи можливість вирішення спору щодо неналежного виконання судового рішення, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року (справа № 355/1648/15-а) дійшов таких висновків:

……зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

…Такі фактичні обставини вказують на те, що публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем вирішено постановою Шацького районного суду Волинської області від 07.12.2016, а спірні правовідносини виникли у зв`язку з невиконанням відповідачем зазначеного рішення у повному обсязі.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 267 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) або статті 383 КАС України (в діючій редакції)….

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд під час вирішення справ № 815/2252/16 (постанова від 12 травня 2020 року), № 170/167/17 (постанова від 16 грудня 2021 року), № 400/822/20 (постанова від 31 січня 2022 року), № 233/3744/17 (постанова від 20 квітня 2022 року), № 345/4045/16-а (постанова від 11 травня 2022 року), № 420/6135/22 (постанова від 30 листопада 2023 року), № 815/1332/18 (постанова від 08 червня 2023 року).

Такі висновки щодо застосування норм процесуального права підлягають застосуванню і до спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги, заявлені в цьому адміністративному позові, не можуть бути розглянуті як за правилами адміністративного судочинства, так і не підлягають розгляду в судовому порядку в цілому.

Неможливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства є підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена (частина друга статті 238 КАС України).

Відповідно до частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Також суд зазначає, що у відповідності до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, позивач має право звернутися до суду з клопотання про повернення судового збору.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, стягнення заборгованості з пенсії.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська