Справа № 600/909/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/909/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові, з урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 25 січня 2024 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889, виходячи із довідок від 25 січня 2024 року № 632 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 633 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, зарахувавши до стажу державної служби, період роботи на відповідних посадах: з 28.06.1990 р. по 31.08.1993 р. в центрі по пенсійному та соціальному обслуговуванню населення управління соціального забезпечення Чернівецької обласної державної адміністрації; з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. в органах місцевого самоврядування; з 01.06.2016 р. по 02.01.2024 р. в ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та не зарахування до стажу державної служби, період роботи в органах місцевого самоврядування. Позивач зазначає, що за відомостями трудової книжки її стаж державної служби становить понад 20 років та на час досягнення пенсійного віку працювала на посаді державної служби.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що відсутні підстави для призначення пенсії позивачу. Пенсійний орган повідомив, що період роботи позивача органах місцевого самоврядування з 12.03.2022 р. по 16.09.2015 р. не зараховується до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також відповідач повідомив, що на день набрання чинності Закону №889 позивач не перебувала на посаді державної служби та не мала 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Позивач з 03.001.2024 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та отримує пенсію за віком, згідно Закону №1058.

Матеріали справи містять копію трудової книжки позивача. (а.с. 8-11).

25.01.2024 р. позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу". (а.с. 13).

Матеріали справи містять довідки ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 25 січня 2024 року № 632 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 633 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. (а.с. 14-15).

20.02.2024 р. відповідачем повідомлено позивача у листі №2400-1706-8/7440 про відмову у призначенні пенсії та вказано про прийняття рішення №01 від 01.02.2024 р. (а.с. 16).

Матеріали справи містять рішення №01 від 01.02.2024 р. про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки згідно поданих до управління документів, періоди роботи посадових осіб місцевого самоврядування, під час перебування на яких були присвоєні ранги посадової особи місцевого самоврядування, зокрема з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також вказано, що станом на день набрання чинності Законом №889 (1 травня 2016 р.) позивач не перебувала на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» відсутні. (а.с. 17).

Мотивувальна частина

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу, що до 01.01.2016 суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України від 16.12.1993 № 3723 "Про державну службу" (далі - Закон №3723).

Водночас, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та Перехідних положеннях якого закріплено, що Закон № 3723-ХІІ (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII втратив чинність.

Так, пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, ст.37 Закону №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи вищезазначені норми чинного законодавства, суд доходить висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 р. зберігають право на призначення пенсії державного службовця згідно зі ст.37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п.п.10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ, та мають передбачені ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція була викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18, а також у постанові Верховного Суду від 02.04.2020р. у справі №687/545/17.

Суд звертає увагу, що 25.01.2024 р. позивач звернулась із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу".

20.02.2024 р. відповідачем повідомлено позивача у листі №2400-1706-8/7440 про відмову у призначенні пенсії та вказано про прийняття рішення №01 від 01.02.2024 р.

Матеріали справи містять рішення №01 від 01.02.2024 р. про відмову у призначенні пенсії позивачу, оскільки згідно поданих до управління документів, періоди роботи посадових осіб місцевого самоврядування, під час перебування на яких були присвоєні ранги посадової особи місцевого самоврядування, зокрема з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Також вказано, що станом на день набрання чинності Законом №889 (1 травня 2016 р.) позивач не перебувала на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу» відсутні.

Тобто, до предмету спору належить з`ясування правомірності дій пенсійного органу щодо не зарахування до стажу державної служби позивача періоду роботи в органах місцевого самоврядування з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. та висновки щодо відсутності 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, підстави для призначення пенсії за нормами ст. 37 Закону України «Про державну службу».

Згідно з п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.

Положенням пункту 8 розділу Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено "Порядком обчислення стажу державної служби", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283).

Згідно із пунктом 2 Порядку №283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою №229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з пункту 4 Порядку №229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

У пунктах 1 та 4 частини 2статті 46 Закону України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 р. визначено, що до стажу державної служби зараховується:

- час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону;

- час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування", входить до стажу державної служби.

Аналогічна правова позиція щодо зарахування до стажу державної служби періоду роботи в органах місцевого самоврядування висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 по справі №735/939/17.

Згідно записів трудової книжки позивача, зокрема, період з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. роботи в органах місцевого самоврядування підлягають зарахуванню до спеціального стажу позивача для визначення права на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу".

Щодо доводів пенсійного органу про те, що позивач станом на день набрання чинності Законом №889 (01 травня 2016 р.) не перебувала на посаді державної служби та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, суд вважає вказані висновки передчасними та безпідставними, оскільки відповідачем безпідставно не враховано період з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 року.

Суд звертає увагу, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. На підставі відомостей трудової книжки позивача встановлено, що станом на 01.05.2016 р. позивач не займала посади державної служби, а тому необхідною умовою для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII є наявність 20 років певного стажу державної служби. Однак, пенсійним органом фактично не здійснювався належний обрахунок страхового стажу позивача, з врахуванням періоду роботи позивача з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р., що вказує на безпідставність доводів пенсійного органу в цій частині та передчасної відмови у призначенні пенсії державної служби.

З вказаних підстав суд вважає неналежним розгляд заяви позивача від 25.01.2024 р. та протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про неналежний розгляд заяви позивача від 25.01.2024 р. та протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання пенсійний орган призначити та виплачувати йому пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", суд зазначає наступне.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Пунктом 10 ч. 2 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

З огляду на суть та характер спірних відносин, зважаючи на необґрунтованість прийнятої відмови в переведенні позивача з одного виду на інший, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 25.01.2024 р., з урахуванням висновків суду.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до стажу державної служби, період роботи на відповідних посадах: з 28.06.1990 р. по 31.08.1993 р. в центрі по пенсійному та соціальному обслуговуванню населення управління соціального забезпечення Чернівецької обласної державної адміністрації; з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. в органах місцевого самоврядування; з 01.06.2016 р. по 02.01.2024 р. в ГУ ПФУ в Чернівецькій області, суд зазначає наступне.

Суд наголошує, що підставами для відмови у призначенні позивачу пенсії державного службовця стало не зарахування періоду роботи позивача з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 року. Однак, що стосується періоду роботи позивача з 28.06.1990 р. по 31.08.1993 р. та з 01.06.2016 р. по 02.01.2024 р. вказані періоди не були спірними та не стали підставою для відмови у призначенні пенсії. Також не є й спірним врахування пенсійним органом довідок від 25 січня 2024 року № 632 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), № 633 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

При цьому, оскільки пенсійним органом фактично не здійснювався належний обрахунок страхового стажу позивача, у тому числі з врахуванням періоду роботи позивача з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р., суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача здійснити такий обрахунок під час повторного розгляду заяви позивача від 25.01.2024 р. із обов`язковим зарахуванням до стажу державної служби, зокрема, періоду роботи з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. в органах місцевого самоврядування.

У зв`язку із зазначеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.01.2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду та із зарахуванням до стажу державної служби ОСОБА_1 , періодів роботи на відповідних посадах з 12.03.2002 р. по 16.09.2015 р. в органах місцевого самоврядування.

4. В решті позову відмовити.

5. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно задоволеним позовним вимогам, в сумі 605,60 грн згідно квитанції від 28.02.2024 р.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, ).

Суддя Т.М. Брезіна