Справа № 500/843/25
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/843/25

20 березня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації, у формі повідомлення від 06.11.2024 №07/815-05, щодо відмови у призначенні допомоги при народженні дитини;

зобов`язати Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації призначити та виплатити допомогу при народженні дитини у порядку та розмірі встановлених статтею 12 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до відповідача із заявою від 28.10.2024 про призначення допомоги при народженні дитини. За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач рішенням від 06.11.2024 відмовив у призначенні вказаної допомоги у зв`язку з тим, що з дати народження дитини пройшло більше 12 місяців.

Ухвалою судді від 18.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

05.03.2025 до суду від Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що відповідно до п.12 Постанови Кабінету Міністрів України №1751 від 27.12.2021 (із змінами), та Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" № 2811-ХІІ від 28.11.1992 (зі змінами) одноразова допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через шість календарних місяців з дня народження дитини за умови, якщо звернення на її призначення надійшло не пізніше ніж через 12 місяців після народження дитини.

Вказує, що обмеження в строках звернення за призначенням допомоги при народженні дитини, передбачені ст. 11 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21.11.1992 та п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми" встановлені для всіх громадян України.

Зазначає, що позивачу нічого не перешкоджало вчасно звернутися у встановлений дванадцяти місячний строк, при цьому така заява могла бути надіслана разом із встановленим пакетом документів з країни тимчасового перебування позивача.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

Позивач є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим 02 серпня 2013 року Теребовлянським РВ УМВС України в Тернопільській області.

25.08.2023 позивач у місті Варшава Республіки Польща народила сина ОСОБА_2 , що підтверджується повню копією акту про народження.

Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України від 07.09.2023 №6137/КВ/19-2465/Н, виданої посольством України в Республіці Польща, ОСОБА_2 зареєстрований громадянином України.

28.10.2024 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

Рішенням від 06.11.2024 за №07/815-05, оформленим повідомленням, відповідач відмовив у призначенні позивачу допомоги при народженні дитини у зв`язку з тим, що з дати народження дитини пройшло більше 12 місяців.

Вважаючи таку відмову протиправною позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей встановлено Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII).

Частинами 1, 2 ст. 1 Закону № 2811-XII визначено, що громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, а також особи, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, мають право на державну допомогу нарівні з громадянами України на умовах, передбачених цим Законом, іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 3 Закону № 2811-XII призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми: 1) допомога у зв`язку з вагітністю та пологами; 2) допомога при народженні дитини; 2-1) допомога при усиновленні дитини; 4) допомога на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування; 5) допомога на дітей одиноким матерям; 5-1) допомога на дітей, хворих на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, на дитину, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, яким не встановлено інвалідність.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та об`єднання громадян за рахунок власних коштів можуть запроваджувати додаткові види допомоги та встановлювати доплати до державної допомоги сім`ям з дітьми.

Статтею 10 Закону № 2811-XII встановлено, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

За приписами ст. 11 Закону № 2811-XII допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Допомога батькам при народженні дитини призначається без подання документів, передбачених частинами першою та другою цієї статті, якщо відомості, необхідні для її призначення, надійшли у порядку міжвідомчої електронної взаємодії з Державного реєстру актів цивільного стану громадян під час державної реєстрації народження дитини.

Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

У разі народження (встановлення опіки) двох і більше дітей допомога надається на кожну дитину.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Частиною 1 ст. 12 Закону № 2811-XII передбачено, допомога при народженні дитини призначається у розмірі 41280 гривень. Виплата допомоги здійснюється одноразово у сумі 10320 гривень, решта суми допомоги виплачується протягом наступних 36 місяців рівними частинами у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" визначено Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року № 1751 (далі - Порядок № 1751).

Згідно з п. 2 Порядку № 1751 державна допомога сім`ям з дітьми призначається і виплачується:

- громадянам України;

- іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають в Україні, особам, яких визнано в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, іншим іноземцям, які мають право на державну допомогу на умовах, передбачених Законом України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми", іншими законами або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Призначення і виплата державної допомоги сім`ям з дітьми здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) заявника.

Допомога за місцем проживання (перебування) призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) заявника. Перевірка відомостей щодо неотримання допомоги здійснюється органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем.

Відповідно до п. 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Згідно з п. 11 Порядку № 1751 для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Таким чином, для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається: заява одного з батьків, з яким постійно проживає дитина та копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу). Допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

З огляду на оскаржувану відмову відповідача та матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні та виплаті допомоги при народженні дитини, у зв`язку з тим, що заяву подано більш ніж через 12 місяців після народження дитини.

Так, обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач покликається на правову позицію висловлену у постанові Верховного Суду у постанові від 14.02.2018 у справі №591/610/16-а.

Щодо наведеного, суд зазначає, що при розгляді справи №591/610/16-а Верховний Суд дійшов висновку, що неможливість своєчасного оформлення відповідних документів та звернення за отриманням допомоги не залежало від волі позивача та зумовлено обставинами, які об`єктивно завадили позивачу отримати свідоцтво про народження раніше.

Разом з тим, у справі що розглядається, акт про народження дитини Республіки Польща отримане позивачкою 29.08.2023 (аркуші справи 9-10), а звернення за отриманням допомоги відбулось лише 28.10.2024, тобто з пропуском 12-місячного строку встановленого законодавством.

Також, ОСОБА_1 (позивач) не навела жодних підстав та їх обґрунтування, які об`єктивно завадили їй вчасно звернутися до відповідача із заявою про отримання допомоги при народженні дитини.

Так, відповідно до п.11 Порядку № 1751, у період дії воєнного стану для призначення допомоги при народженні дитини один із батьків (опікун), який тимчасово перебуває за межами України (крім осіб, які перебувають на території держави, визнаної згідно із законом державою-окупантом та/або державою-агресором щодо України), надсилає до органу соціального захисту населення за своїм зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (перебування) заяву та видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини.

Зазначена норма п.11 Порядку №1751 діяла з 20.04.2023, тобто ще до народження позивачкою дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, будучи за межами України позивачка для призначення допомоги при народженні дитини була наділена правом надіслати до органу соціального захисту населення за своїм зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (в Україні) заяву та видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини.

Як уже зазначено судом, позивачем, як при зверненні до відповідача так і до суду, не наведено будь-яких обставин та не надано жодних доказів на їх підтвердження, які б свідчили про неможливість вчасно надіслати до органу соціального захисту населення заяву для отримання допомоги та документи, що засвідчують народження дитини.

При цьому, у вказаний період у позивачки була можливість отримати в Посольстві України в Республіці Польща довідку про реєстрацію дитини громадянином України від 07.09.2023, а також виготовити паспорт на вказану дитину для виїзду за кордон, який видано 11.12.2023. (аркуші справи 7-8)

Також, суд відхиляє покликання позивача на правову позицію Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №226/450/17, оскільки спірні правовідносини не є тотожними та стосуються припинення виплати допомоги при народженні дитини.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що позивач під час розгляду справи по суті, не довела належними засобами доказування обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги, натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв відповідно до вимог законодавства, правомірно та обґрунтовано прийняв оскаржуване рішення про відмову у виплаті допомоги у зв`язку з пропущенням строку без поважних причин.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та наявні докази, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 20 березня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Управління соціального захисту населення Тернопільської районної державної адміністрації (місцезнаходження: вул. Кривоноса, 10, м. Тернопіль, 46027, ).

Головуючий суддя Баб`юк П.М.