Справа № 320/35756/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2025 року справа №320/35756/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачі) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі відповідач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області), в якій позивач просить суд:

- зобов`язати відповідача здійснити повторно розгляд поданої позивачем заяви про вихід з громадянства України від 23.05.2023 згідно з формою затвердженою наказом Міністерства закордонних справ України від 23.11.2022 № 389 на ім`я Президента України, та документи (з супровідними листами (зверненнями) від 24.05.2023 та 26.05.2023), перевірити правильність оформлення поданих документів, перевірити підстави для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, та здійснити надсилання заяви про вихід з громадянства України від 23.05.2023 ОСОБА_1 разом з висновком Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач - громадянин України, який є особою, яка набула громадянство Французької Республіки, у порядку, передбаченому п. п. 2 - 4 розділу І, п. 78 розділу II «Положення про Комісію при Президентові України з питань громадянства», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006), подав як особа, яка проживає в Україні на законних підставах заяву про вихід з громадянства України від 23.05.2023.

Проте відповідач дійшов неправильного висновку про відсутність підстав для розгляду поданої позивачем заяви про вихід з громадянства України і документів про вихід з громадянства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.01.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що до основних завдань ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області не входить питання порушене позивачем, а саме прийняття заяви про вихід із громадянства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 від 31.05.2006.

Також ОСОБА_1 має паспорт Французької республіки № НОМЕР_2 від 08.01.2021.

24.05.2023 та 26.05.2023 позивач звернувся до відповідача з заявами та доданими документами про вихід з громадянства України.

Листом від 01.06.2023 №С-978/6/8010-23/8010.4.2/1852-23 відповідачем було надано відповідь, в якій було повідомлено позивача, що у ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області відповідно до положень статті 18 Закону України «Про громадянство України» не має підстав для розгляду поданої позивачем формалізованої заяви про вихід з громадянства України Президентові України від 23.05.2023 та доданих до неї документів щодо припинення громадянства України внаслідок виходу.

Не погоджуючись з такими рішенням відповідача позивачі і звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі Закон № 2235-III) відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до статті 1 Закону № 2235-III громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

Згідно з статтею 3 Закону № 2235-III громадянами України є, зокрема, особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до статті 17 Закону № 2235-III громадянство України припиняється:

1) внаслідок виходу з громадянства України;

2) внаслідок втрати громадянства України;

3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Як вбачається з поданих позивачем заяв від 24.05.2023 та 26.05.2023, останній звернувся до відповідача саме з заявами про вихід з громадянства України.

Вихід з громадянства України врегульовано статтею 18 Закону № 2235-III.

Так, згідно статті 18 Закону № 2235-III громадянин України, який відповідно до чинного законодавства України є таким, що постійно проживає за кордоном, може вийти з громадянства України за його клопотанням.

Вихід з громадянства України допускається, якщо особа набула громадянство іншої держави або отримала документ, виданий уповноваженими органами іншої держави, про те, що громадянин України набуде її громадянство, якщо вийде з громадянства України.

Вихід із громадянства України не допускається, якщо особі, яка клопоче про вихід з громадянства України, в Україні повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення або стосовно якої в Україні є обвинувальний вирок суду, що набрав законної сили і підлягає виконанню.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного Указу Президента України.

Повноваження державних органів, які беруть участь у вирішенні питань громадянства врегульовані Розділом IV Закону № 2235-III.

Так згідно з статтею 23 Закону № 2235-III Комісія при Президентові України з питань громадянства:

1) розглядає заяви про прийняття до громадянства України, вихід з громадянства України та подання про втрату громадянства України і вносить пропозиції Президенту України щодо задоволення цих заяв та подань;

2) повертає документи про прийняття до громадянства України чи про вихід з громадянства України уповноваженому центральному органу виконавчої влади з питань громадянства або Міністерству закордонних справ України для їх оформлення відповідно до вимог чинного законодавства України.

3) контролює виконання рішень, прийнятих Президентом України з питань громадянства.

Відповідно до статті 24 Закону № 2235-III центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо, зокрема, прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами дев`ятою - одинадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 360 затверджено Положення про Державну міграційну службу України (далі Положення № 360), згідно якого Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Перелік завдань Державної міграційної служби України наведений у пунктах 3 та 4 Положення № 360.

Відповідно до Положення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, затвердженого наказом ДМС № 161 від 08.10.2018 (в редакції наказу ДМС № 15 від 04.02.2022) (далі Положення № 161) ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області утворено, як юридичну особу публічного права, реорганізувавши шляхом злиття Управління Державної міграційної служби в Київській області та Головного управління Державної міграційної служби в м. Києві відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.09.2018 №-732 «Про реорганізацію територіальних органів Державної міграційної служби».

Основні завданнями ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській визначені у пункті 3 Положення № 161.

Водночас, а ні Положення № 360, а ні Положення № 161, не містять повноваження щодо отримання і опрацювання поданих заяв про вихід громадянства України Президентові України 23.05.2023 та доданих до неї документів щодо припинення громадянства України внаслідок виходу.

Водночас, відповідно до статті 25 Закону № 2235-III міністерство закордонних справ України, посольства та консульські установи України здійснюють такі повноваження, зокрема, приймають заяви разом з необхідними документами щодо виходу з громадянства України, перевіряють правильність їх оформлення, наявність підстав для виходу з громадянства України, відсутність підстав, за наявності яких не допускається вихід з громадянства України, і разом з висновком надсилають на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Наведене свідчить, що дії відповідача були правомірними. Право позивача не порушено.

Відповідач не наділений повноваженням щодо прийняття заяв разом з необхідними документами щодо виходу з громадянства України, перевірки правильності їх оформлення та разом з висновком надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства.

Отже, позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо інших доводів сторін, то вони не впливають на правильність вирішення спору по суті.

Оцінюючи інші доводи позовної заяви суд зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.