Справа № 946/73/25
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/73/25
Провадження № 2-а/946/42/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3750914 від 29.12.2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП; закрити провадження у справі; стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.12.2024 року позивача було зупинено екіпажем патрульної поліції. Озвучена причина зупинки - порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення встановлених обмежень швидкості - рух зі швидкістю 59 км/год, замість дозволених 30 км/год. Потім поліцейський відійшов і повернувся через 4 хвилини і приніс вже роздруковану постанову. Здивувавшись таким швидким розвитком подій, позивач запитав в поліцейського «Чим зумовлена така скорочена версія винесення постанови», попросив надати докази адміністративного правопорушення, запитав «Чому не було зачитано права», і повідомив, що потребую юридичної допомоги. У відповідь поліцейський зухвало відповів «Для таких розумних процедура - скорочена». Копію постанови позивач забрав, для того щоб оскаржити її в судовому порядку, оскільки вважає її незаконно, винесеною через грубе порушення поліцейським чинного законодавства та упередженим ставленням до особистості позивача. Також позивач зазначає, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками поліцейського, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розмішувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху. Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках. Лазерний вимірювач швидкості TruCam в момент фіксації правопорушення не був стаціонарно розміщений, а тримався поліцейським рукою. Поліцейським під час зупинки, враховуючи фактичну відсутність процедури розгляду справи, як того вимагає законодавство, не було пред?явлено ні прилад вимірювання швидкості, ні факт того, що позивачем дійсно було перевищено обмеження швидкості і саме на 29 км/год. Крім того, не було надано для ознайомлення свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, а також не було доведено, що конкретний лазерний вимірювач швидкості TruCam є дозволеним для використання на території України.

03.02.2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції надав відзив на позовну заяву, якою просив залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення, та в обґрунтування цьому зазначив, що адміністративне правопорушення було зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC001062, що підтверджується роздруківкою файлу _cG000_1229_113808.jmf та відеозаписом з даного пристрою, що і стало причиною зупинки позивача. Також, до відзиву додається роздруківка з лазерного вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC001062. Окрім того, до відзиву додається відеозапис, засвідчений електронним цифровим підписом, на якому міститься підтвердження наявності дорожнього знаку, який інформує про здійснення фото-відеофіксанії порушень Правил дорожнього руху. Прилад TruCAM LTI 20/20 зафіксував рух автомобіля FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_1 зі швидкістю 59 км/год. Результатом фіксації порушень правил дорожнього руху лазерним вимірювачем швидкості ТиСАМ - є файл _cG000_1229_113808.jmf. Зазначений пристрій (TruCAM LTI 20/20 TC001062) відповідає всім вимогам законодавства та його покази являються належними, допустимими, достовірними доказами. Відповідно, результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Наданий відповідачем відеозапис, зроблений з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC001062) містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення, тому має розглядатись судом як доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб. Зазначений доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як зазначалось вище, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи. Електронний документ - відеозапис з приладу TruCAM LTI 20/20 (серійний номер ТC001062), є документом, який відповідно до ст. 251 КУпАП може містити фактичні дані, встановлені таким документом, а тому є належним доказом у справі. Відповідно до покладених на поліцію завдань, інспектор відреагував на дане правопорушення, зупинили транспортний засіб «FORD TRANSIT», номерний знак НОМЕР_2 згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», представились, пояснили суть скоєного правопорушення та ознайомили з даними, які було зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 TC001062. У подальшому, інспектор повідомив громадянину ОСОБА_1 причину зупинки керованого ним транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 59 км/год., не виконавши вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості руху 30 км/год», перевищив допустиму швидкість руху на 29 км/год. та відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб. Після чого, інспектор повідомив позивача, що за дане правопорушення, передбачено штраф у розмірі 340 (триста сорок) гривень згідно ч. 1 ст. 122 КУпАП та ознайомив громадянина ОСОБА_1 з його правами, передбаченими ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. (підтверджується власним підписом позивача у графі N?8 оскаржуваної постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАІ мені роз`яснено»). Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмове пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило. Окрім того, громадянину ОСОБА_1 було роз?яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз?яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладання адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. В оскаржуваній постанові у фабулі вказано пристрій, яким здійснювалось вимірювання, а саме TruCAM LTI 20/20 N?TC001026. Відповідно, результати вимірювання саме цього приладу лягли в основу доказової бази при прийнятті рішення інспектором про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, у графі N?7 «До постанови додаються» оскаржуваної постанови, зазначено технічний засіб за допомогою якого здійснювалась фіксація правопорушення та ознайомлення позивача з його правами та зі змістом оскаржуваної постанови «Відео з приладу Трукам ТС 001062, відео з архіву ПВР 470107». У зв?язку з чим, постанова серії ЕНА N? 3750914 від 29.12.2024 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та нормам чинного законодавства. Аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі відеофіксації, з урахуванням дати та часу зафіксованої на відеозйомці, яка співпадає з зазначеною датою та часом в оскаржуваній постанові, дає підстави стверджувати, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення - доведений в повній мірі. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань типів вимірювальної техніки, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 05.04.2012 р. N? 437 затверджено перелік засобів вимірювальної техніки. До вказаного переліку було включено засіб вимірювальної техніки - «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM, який на підставі вказаного наказу було зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12. Відповідно до відомостей Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки N? 22-01/31001, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 N? TC001062 відповідає встановленим законодавством вимогам та є придатним до застосування станом до 03.06.2025 року. Первинним документом щодо користування лазерним вимірювачем швидкості LTI 20/20 TruCAM є Інструкція. У даному випадку Інструкція щодо користування лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI 20/20 - це звід конкретних правил та вказівок, що у своїй сукупності встановлюють порядок і спосіб використання лазерного вимірювача швидкості ТиСАМ LTI 20/20, які розроблені безпосередньо виробником цього пристрою LaserTecnology, Ine, США. Здійснивши детальний аналіз інструкції з використання ТгиСАМ від виробника, можна дійти висновку, що вимірювальний прилад швидкості ТиСАМ конструктивно створений для роботи з руки. Коливання при вимірюванні не можуть привести до більшої похибки ніж передбачено виробником (свідоцтвом про повірку). У випадку недостатньої стійкості лазеру, прилад показує повідомлення про помилку, а не видає результат з хибними даними вимірювання. Згідно Інструкції - вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 вимірювання в ручному або автоматичному режимах швидкості руху транспортних засобів в ручних (залежно від ступеню Вимірювач відноситься до мобільних або участі оператора у процесі дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху роботи вимірювача). Вимірювач використовується під час контролю швидкості транспортних засобів підрозділами Національної поліції та уповноваженими організаціями. У ручному режимі оператор сам обирає транспортний засіб, швидкість руху якого буде виміряна. На офіційному сайті виробника TruCAM https://www.lasertech.com наявні фото та відео, на яких продемонстровано спосіб використання приладу TruCAM з руки. Вказана Інструкція входить до комплектування вимірювача швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM. Також, окрім іншого, до комплектування вимірювача швидкості транспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCАМ входить також приклад. Таким чином, аналізуючи Інструкцію, прилад для вимірювання швидкості руху транспортних засобів TruCAM створено для використання як з триноги, так і з рук, а відтак, не можна стверджувати, що використання такого приладу з рук с порушенням. Посилання позивача, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, є безпідставним, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року N? 22-38/49, а відтак робиться висновок про відсутність порушень вимог законодавства з боку відповідача щодо застосування приладу TruCam. При цьому, з листа ДІ «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року за N?22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. Тобто, лазерний вимірювач TruCAM має можливість працювати у двох режимах, утриманням в руках під час вимірювання швидкості руху ТЗ або розміщенням на триногі, саме в цих режимах вказаний вимірювач проходив тестування, ліцензування та сертифікацію, був признаним таким, що відповідає стандартам та правильно вимірює швидкість руху ТЗ в обох режимах. Таким чином, користування приладом TruCAM в ручному режимі не є порушенням ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» та за технічними характеристиками вимірювач TruCAM можна використовувати у ручному режимі. Користуватися правовою допомогою є правом особи, стосовно якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, а процес реалізації такого права не включає в себе задоволення чи відхилення такої заяви (клопотання) уповноваженим органом (посадовою особою). Позивач міг скористатися правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права, зокрема, за допомогою засобів телефонного зв?язку, викликати такого фахівця на місце розгляду справи тощо.

17.02.2025 року позивач надав відповідь на відзив, у якому зазначив заперечення, тотожні доводам, вказаним у позовній заяві.

В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, якою просить справу розглянути без його участі.

Представник відповідача Департамент патрульної поліції в судове засідання позивач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав відзив на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП України справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За змістом статті 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (у тому числі передбачених частиною першою статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

За приписами статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до постанови серії ЕНА №3750914 29.12.2024 о 11 год 38 хв у с. Орлівка, вулиця Переправська 8, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 59 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 30 км/год, чим перевищив максимальне обмеження швидкості на 29 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCam 001062, чим порушив пункт 12.9 б ПДР - перевищення водіями Т3 встановлених обмежень швидкості руху, передбачених знаками 3.29, 3.31, 30.3, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало порушення позивачем вимог п. 12.9 б ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КУпАП.

Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.12.9 б ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Дорожний знак 3.29 Обмеження максимальної швидкості забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знаку.

Дорожний знак 3.31 Зона обмеження максимальної швидкості забороняє в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знаку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Матеріалами справи встановлено, що перевищення водієм швидкості зафіксовано за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026).

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи додано диск із фото- і відео- записами приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026), де зафіксовано, що автомобіль позивача марки FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 59 км/год.

На роздруківці з лазерного вимірювача швидкості руху TruCAM LTI 20/20 N?TC001026 також зафіксовано автомобіль позивача, вказано швидкість його руху 59 км/год, дату та час руху.

Крім того, суд зазначає, що до відзиву на позовну заяву також було додано матеріали про те, що прилад фіксації швидкості руху TruCam LTI має сертифікат відповідності, свідоцтво про повірку та допущений до використання, а отже засіб вимірюваної техніки TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026), є належним засобом для встановлення швидкості руху транспортних засобів.

Так, суд звертає увагу, що застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, а тому вимірювання швидкості руху автомобіля позивача могло здійснюватись з утримування в руках такого пристрою працівником поліції під час вимірювання.

Відповідно до інструкції з використання приладу Trucam LTІ 20/20, конструктивна особливість приладу та заявлені характеристики дозволяють його використання з рук, а визначення похибки при такому використанні не буде перевищувати 2 км/год.

Виробником передбачена система заходів, які нівелюють вібрації та короткочасне переривання лазеру, тому прилад не може здійснювати вимірювання швидкості з більшою похибкою, ніж передбачено виробником та визначено у свідоцтві про повірку.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання.

Отже, можливість використання приладу TruCam LT1 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання).

Вищевикладене спростовує доводи позивача а про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі.

З відео з лазерного вимірювача швидкості руху TruCam, зафіксовано перевищення позивачем встановленого обмеження швидкості руху, чим він порушив Правил дорожнього руху.

Відтак, доводи позивача про неправомірність застосування працівниками поліції лазерного вимірювача швидкості руху TruCam TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026) є безпідставними.

Покази приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026) оцінюються інспектором, як доказ в розумінні ст.251 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приймає до уваги, що показники приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026) є належним допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

За таких обставин, в матеріалах справи, наявні всі необхідні документи, які підтверджують правомірність використання приладу TruCam LTI 20/20 і достовірність результатів, отриманих з його допомогою, а отже доводи позивача про неналежність доказів отриманих за допомогою приладу TruCam є помилковими.

Додатково суд зазначає, що посилання позивача, що використання приладу TruCam в ручному режимі суперечить вимогам законодавства, є безпідставним, оскільки лазерний вимірювач відноситься саме до ручних вимірювачів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що підтверджується листом ДП «Всеукраїнського державного науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року № 22-38/1-49, а відтак суд робить висновок про відсутність порушень вимог законодавства з боку відповідача щодо застосування приладу TruCam LTI 20/20 (серійний номер TC001026).

При цьому суд зазначає, що положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Також суд визнає неспроможними доводи позивача щодо не роз`яснення йому його прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП та неправомірності проведення скороченого провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до покладених на поліцію завдань, інспектори відреагували на дане правопорушення, зупинили автомобіль позивача марки FORD TRANSIT, номерний знак НОМЕР_1 згідно п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», представились, пояснили суть скоєного правопорушення.

У подальшому, інспектор повідомив ОСОБА_1 причину зупинки керованого ним транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 59 км/год., не виконавши вимоги дорожнього знаку 3.29 «Обмеження швидкості руху 30 км/год», перевищив допустиму швидкість руху на 29 км/год. та відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію на даний транспортний засіб.

Окрім того, ОСОБА_1 було роз?яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз?яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Крім того, суд звертає увагу, що якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Вказані позивачем недоліки оформлення оскаржуваної постанови не можуть бути самостійною підставою для визнання протиправним такого рішення за умови, якщо позивачем вчинено порушення вимог Правил дорожнього руху, оскільки при розгляді спорів перевага надається змісту документа порівняно з його зовнішньою формою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі N?826/11623/16 (провадження N?K/9901/50453/18).

Позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

У силу приписів ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За таких обставин суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП винесена правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства України, у зв`язку з чим підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 75, 76, 77, 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 28.05.1996 року, РНОКПП НОМЕР_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції (місце знаходження: м. Київ, вул.Федора Ернста, б. 3, ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3750914 від 29.12.2024 року - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 20 березня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус