Справа № 440/356/25
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 р.Справа № 440/356/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду заяву ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 у справі № 440/356/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області треті особи Голова Київського районного суду м. Полтави Шиян Володимир Миколайович

про визнання дій протиправними, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (далі відповідач), третя особа - голова Київського районного суду м. Полтави Шиян Володимир Миколайович, у якій просив:

- визнати право ОСОБА_1 на належне виконання відповідачами зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 6 та 19 Конституції) (право на законослухнянність суб`єктів публічного права);

- визнати порушення відповідачами права ОСОБА_1 на їх законослухнянність;

- визнати нечинним та протиправним наказ № 133-к від 03 вересня 2001 року в частині призначення третьої особи на посаду судді Київського районного суду м. Полтави з 03 вересня 2001 року;

- визнати порушення незалежності судової гілки влади в особі ОСОБА_2 гілкою виконавчої влади в особі відповідача шляхом незаконного призначення третьої особи на посаду судді наказом № 133-к від 03 вересня 2001 року;

- визнати порушення відповідачем права ОСОБА_1 на незалежний і безсторонній суд у період від грудня 2001 року до 07 липня 2004 року коли ОСОБА_2 здійснював правосуддя по справі № 11-1061 2004 р;

- визнати нанесення ОСОБА_1 моральної шкоди порушенням відповідачем його права на незалежний і безсторонній суд у період від грудня 2001 року до 07 липня 2004 року коли ОСОБА_2 здійснював правосуддя по справі № 11-1061 2004 р;

- стягнути з бюджету України на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 10000000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої йому порушенням права на незалежний і безсторонній суд.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просив суд апеляційної інстанції ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 440/356/24 з направленням справи до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 440/356/25 залишено без змін.

06.03.2025 до Другого апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про роз`яснення судового рішення від 04.03.2025.

В обґрунтування заяви позивач просить роз`яснити, в чому полягає невідповідність апеляційної скарги та/або позовної заяви вимогам КАС що стало причиною відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Позивач зазначає, що йому не зрозумілі мотиви відмови в задоволенні апеляційних вимог. На думку позивача, колегія звинувачує його в тому, що він об`єднав в одному позові кілька вимог які не пов`язані між собою, що він оскаржує акт індивідуальної дії, який стосується третьої особи, що він оскаржує Указ Президента і що він оскаржує вирок суду. Крім того, позивачу не зрозуміло, чи всі ці звинувачення є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги чи тільки деякі із них чи тільки якесь одне із них.

Дослідивши заяву про роз`яснення судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.

Статтею 254 КАС України передбачено порядок роз`яснення судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КАС України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановляння ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 254 КАС України, подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом, та зумовлено нечіткістю судового рішення за змістом, коли таке є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим вказана правова норма не містить.

Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Тобто, це стосується випадків, коли судом недотримані вимоги ясності, визначеності рішення. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідповідають з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення.

Крім того, роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише пояснює положення постановленого ним рішенням, які нечітко сформульовані, або є незрозумілими для заінтересованих осіб.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 27.02.2019 у зразковій справі №806/3265/17.

У заяві про роз`яснення рішення зазначається, в чому саме полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Також механізм, визначений цією статтею, не може використовуватися, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення або порядку його виконання у зв`язку із зміною правового регулювання питань вже після набрання рішенням законної сили. У разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення, якщо таке право надано Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі незгоди сторони з, на його думку, невірним виконанням суб`єктом владних повноважень приписів Законів та інших нормативно-правових актів, звернутися до суду в разі порушення прав.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення формальних недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності судового рішення, викладення рішення суду у більш ясній та зрозумілій формі. При цьому конкретного та вичерпного переліку критеріїв для визнання рішення незрозумілим процесуальний закон не визначає, але з його змісту слідує, що обґрунтування щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Наведені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладену в ухвалах від 18.10.2018 у справі № 823/867/16, від 21.08.2018 у справі № 803/3805/15 тощо. Касаційний суд відмовив у задоволенні заяв про роз`яснення судового рішення, виходячи з того, що із зазначених заявниками мотивів звернення не вбачалося зв`язку між порушеними питаннями та змістом винесеного рішення. Тобто, заявники не вказали, у чому саме полягає нечіткість, незрозумілість останнього та неточність формулювань, застосованих в рішенні суду, та що викликає труднощі у розумінні його змісту. Верховний Суд підкреслив необхідність чіткого визначення в заяві про роз`яснення судового рішення, у чому саме полягає незрозумілість його змісту; які формулювання викликають труднощі у його розумінні або виконанні.

У свою чергу, рішення судів усіх інстанцій, незалежно від виду провадження, повинно обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частини з додержанням зазначеної послідовності. У мотивувальній частині зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався, тоді як резолютивна частина рішення є завершальною і відображає результат вирішення справи адміністративної юрисдикції.

Визначений ст. 254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення, чи не знає способу або порядку його виконання.

Так, в обґрунтування заяви про роз`яснення судового рішення позивач зазначає, про те, що йому не зрозумілі мотиви відмови у задоволенні апеляційної скарги, в чому полягає невідповідність апеляційної скарги та/або позовної заяви вимогам КАС.

Позивач зазначає, що із тексту постанови вбачається, що колегія звинувачує позивача в тому, що він об`єднав в одному позові кілька вимог, які не пов`язані між собою, що він оскаржує акт індивідуальної дії, який стосується третьої особи, що він оскаржує Указ Президента і що він оскаржує вирок суду. Крім того, йому не зрозуміло, чи всі ці звинувачення є підставою для відмови в задоволенні апеляційної скарги чи тільки деякі із них чи тільки якесь одне із них.

Колегія суддів зазначає, що зміст заяви про роз`яснення судового рішення свідчить про те, що заявник по суті не погоджується з судовим рішенням та мотивами, з яких виходив суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції.

Як вже зазначалось, апеляційним судом 04.03.2025 було прийнято постанову, якою залишено без змін ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 .

Тобто, судом апеляційної інстанції не було прийнято нового судового рішення у даній справі, що могли б зумовлювати підстави для роз`яснення судового рішення суду апеляційної інстанції, у зв`язку з його незрозумілістю.

Колегія суддів зазначає, що мотиви, з яких виходив суд апеляційної інстанції, в повній мірі відображені в мотивувальній частині рішення суду.

Суд апеляційної інстанції, проаналізувавши текст прийнятої постанови суду від 04.03.2025 року, не встановив будь-яких положень, які викликають суперечливість щодо розуміння змісту судового рішення.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року містить чіткий та обґрунтований висновок по суті заявлених вимог та не передбачає ніякого двозначного тлумачення.

При цьому, колегія суддів враховує, що визначений ст.254 КАС України механізм не може використовуватись, якщо хтось із осіб, які беруть участь у справі, не розуміє, наприклад, мотивації судового рішення.

В свою чергу, роз`яснення судового рішення не може полягати в переоцінці доказів, доводів сторін та обставин справи, тому і подання заяви про роз`яснення судового рішення з підстав незгоди з судовим рішенням чинним законодавством не передбачена.

Водночас, розуміючи важливість дотримання оптимального балансу між забезпеченням реалізації права позивача на доступ до правосуддя та принципом правової визначеності, колегія суддів зазначає, що у разі незгоди з мотивацією судового рішення особи, які беруть участь у справі, можуть оскаржити це судове рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що зміст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року по даній справі є зрозумілим, чітким та таким, що не припускає варіантів тлумачення, не викликає труднощів для розуміння, постанова додаткових роз`яснень не потребує.

Таким чином, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року по даній справі.

Керуючись ст. 254, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року в адміністративній справі №440/356/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Мінаєва О.М.
Судді Калиновський В.А. Спаскін О.А.