Справа № 580/683/25
Суддя: Білопольська Н. А.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 580/683/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області у складі головуючої судді Білопольської Н.А., розглянувши у письмовому провадженні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в :

21 січня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати постанову № 1718 від 21 листопада 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 № 1718 від 21 листопада 2024 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він не прибув за викликом до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних у строк, зазначений у повістці № 535652 - на 09:00 год. 21 жовтня 2024 року, чим порушив вимоги підп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487. Позивач зазначив, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення та у постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності повістка № 535652 про виклик видана на ім`я ОСОБА_3 , а не на його ім`я.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року дану справу передано за підсудністю до Кам`янського районного суду Черкаської області.

Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 18 лютого 2025 року адміністративний позов залишено без руху для усунення недоліків.

Ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2025 року визнано поважними причини пропуску строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення та поновлено ОСОБА_1 строк на оскарження постанови, відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати до суду матеріали адміністративної справи, на підставі яких винесено постанову № 1718 від 21 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП відносно ОСОБА_1 , та належним чином завірену копію оскаржуваної постанови.

Ухвала суду від 20 лютого 2025 року надіслана відповідачеві засобами поштового зв`язку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 25 лютого 2025 року.

Однак станом на дату ухвалення судового рішення до суду не надійшла засвідчена копія матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за наслідками розгляду якої було винесено постанову про адміністративне правопорушення від 21 листопада 2024 року № 1718 за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Окрім того, на час прийняття судом рішення у справі на адресу суду від відповідача відзив на позовну заяву, письмові та електронні докази чи заяви, що підтверджують заперечення проти позову, не надходили.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 своїм правом на подання відзиву та доказів не скористався.

На підставі ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням викладеного, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Згідно із ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Як передбачено ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Судом встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 1718 від 21 листопада 2024 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , накладено штраф в сумі 17000,00 грн.

Як зазначено у постанові, підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало те, що він 21 жовтня 2024 року о 09:00 год не з`явився по повістці № 535652 до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була направлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 10 жовтня 2024 року, для уточнення даних, чим порушив обов`язок, визначений підп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення вказано, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.210 КУпАП.

Так, ч. 1 ст.210 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а ч. 3 ст.210 КУпАП - вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_1 інкриміноване порушення вимог підп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487.

Так, відповідно до підп. 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З наданих суду доказів судом встановлено, що посадовою особою начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 у оскаржуваній постанові інкриміновано позивачу неявку за повісткою (викликом) від 10 жовтня 2024 року про явку до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09:00 год. 00 хв. 21 жовтня 2024 року для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (а.с. 8).

Оскаржувану постанову ОСОБА_1 було направлено 06 січня 2025 року, що стверджується супровідним листом № 55/69 від 06 січня 2025 року (а.с. 7).

Суд зауважує, що у матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 направлялась повістка про необхідність явки до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) 21 жовтня 2024 року на 09:00 год. та що він її отримав.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається з п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Як встановлено судом, позивачу не було відомо про факт розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, оскільки оскаржувану постанову він отримав 11 січня 2025 року.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури, - неправомірною. Доказів про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідач не надав. Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи, це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Отже ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, був фактично позбавлений не лише права брати участь у розгляді справи щодо нього, користуватися відповідними процесуальними правами для власного захисту або доведення невинуватості, але і не мав змоги вчасно оскаржити винесену щодо нього постанову як в адміністративному порядку, так і до суду, оскільки був повідомлений про її винесення та отримав другий примірник поза строками оскарження, передбаченими чинним законодавством.

Відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Водночас у постанові № 1718 від 21 листопада 2024 року зазначено, що повістка № 535652 направлялась рекомендованим листом громадянину ОСОБА_3 про виклик на 09:00 год. 21 жовтня 2024 року до п`ятого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а постанова про адміністративне правопорушення винесена стосовно ОСОБА_1 .

Відповідно до правової позиції, сформульованої Касаційним адміністративним судом 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17, постанова у справі про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З приписів ч. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Суд вважає, що зазначена постанова, складена начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки як суб`єктом владних повноважень, є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ. Будь-яких інших доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем не надано.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак в порушення вказаної норми, а також ст. 251 КУпАП відповідачем не надано доказів того, що справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 розглянуто у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, яка притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно із ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Суд наголошує, що згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідачем не подано до суду доказів та не зазначено обставин, які безсумнівно підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, викладені в адміністративному позові, та які б дозволили вказати на достовірність обставин, викладених у постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, а тому будь-які сумніви з приводу наявності вини трактуються на користь особи, відносно якої винесена постанова.

Таким чином, враховуючи, що в ході розгляду справи відповідачем, на якого у даному випадку покладено обов`язок щодо доказування, не доведено правомірності прийнятого стосовно позивача оскаржуваного рішення, суд дійшов висновку про необхідність скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 139 КАС України.

Відповідно до частини першої наведеної статті при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 приєднав до матеріалів справи квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № NOJO03957M від 14 січня 2025 року про сплату 1211,20 грн. судового збору.

У постанові від 18 березня 2020 року № 543/775/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст.ст. 2-5 Закону «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають, а тому за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення належить сплачувати судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року становить 3028,00 грн.

Отже, за подання позовної заяви про скасування постанови про адміністративне правопорушення позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн. (0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Відтак слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору в сумі 605,60 грн.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд роз`яснює позивачу його право на звернення до суду з клопотанням про повернення сплаченого судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме в сумі 605,60 грн.

Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9, 72, 77, 139, 244-246, 286 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 1718 від 21 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 3 ст. 210 КУпАП, провадження по адміністративній справі - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення (складення) даного рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; паспорт серії НОМЕР_1 виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 23 листопада 1999 року; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Суддя Н.А. Білопольська