Справа № 694/3233/24
Суддя: Смовж О. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 694/3233/24
Рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2025 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Смовж О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Блискавки А.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Бабенка Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

05 грудня 2024 року до Звенигородського районного суду Черкаської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови №418 про накладення адміністративного стягнення від 04 грудня 2024 року за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до оскаржуваної постанови позивачу направлено електронну повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , однак у строк та місце, зазначені у повістці він не прибув, і таким чином умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього законом, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. України. Позивач стверджує, що не з`явився за повісткою з поважних причин, оскільки її не отримував, при цьому має військово-обліковий документ, своєчасно поновив дані, користується правом на відстрочку від призову на військову службу, так як має бронювання, дане право оформлене в системі обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відомо відповідачу.

Крім того, при складанні адміністративного протоколу № 418 від 29.11.2024 надав посадовій особі ІНФОРМАЦІЯ_2 чіткі пояснення щодо права на відстрочку та по факту жодної повістки не отримував, тобто, він належним чином дотримався закону і діяв відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Посилаючись на такі та інші обставини, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та просить її скасувати.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.12.2024 справа передана для розгляду судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 від 11.12.2024 відкрито провадження у справі та витребувано із ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірену копію матеріалів про адміністративне правопорушення.

Розпорядженням керівника апарату Сінькевича М.В. від 05.03.2025 № 56 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з тим, що рішенням ВРП від 15.01.2025 суддю ОСОБА_2 відсторонено від здійснення правосуддя.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2025 справу передано для розгляду судді Смовж О.Ю.

Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Смовж О.Ю. від 06.03.2025 адміністративний позов прийнято до свого провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання 19.03.2025 з`явився позивач ОСОБА_1 та його представник Бабенко Р.В., які підтримали викладену позицію у справі. Адвокат Бабенко Р.В. наголосив на тому, що відповідач не встановив відсутність умислу позивача на порушення правил військового обліку та мобілізації, розглянув справу поверхово та виніс оскаржувану постанову, яка підлягає скасуванню.

Представник відповідача у судове засідання 19.03.2025 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно реєстру відправки кур`єрської пошти.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, наявні докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Оцінюючи обставини, встановлені у даній справі, суд виходить із змісту статті 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП України передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян".

Відповідно до частини першої цієї ж статті передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 04.12.2024 відносно ОСОБА_1 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 418, відповідно до якої позивачу направлено електронну повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 засобами поштового зв`язку з повідомленням про отримання, за повідомленням Укрпошти повістку не вручено, так як адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідно до витягу з електронної бази « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по виклику до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк та місце зазначені у повістці не прибув, і таким чином своїми умисними діями, що виразилися у тривалому неперервному невиконанні обов`язків, передбачених та покладених на нього законом, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до електронної повістки № 313015 від 05.10.2024 (а.с.30) ОСОБА_1 необхідно з`явитися 15.10.2024 о 11.00 год для звірки даних при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

16.10.2024 з Укрпошти повернуто повістку з відміткою «відсутність адресата за вказаною адресою». Окрім того, зазначено дату подання повістки ІНФОРМАЦІЯ_5 для відправки: 04.10.2024.

Відтак, дослідженням зазначених документів встановлено, що повістку сформовано 05.10.2025, при цьому відправлено поштовим зв`язком 04.10.2025, тобто раніше, ніж повістка була складена.

У протоколі № 418 про адміністративне правопорушення від 29.11.2024 значиться, що ОСОБА_1 відповідно до витягу з електронної бази « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по виклику до ТЦК та СП у строк та місце зазначені у повістці не прибув, чим порушив законодавство про військовий обов`язок і військову службу, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Також оскаржуваною постановою № 418 від 04.12.2024 ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням штрафу в сумі 17 000,00 грн за неприбуття за повісткою без поважних причин для звірки даних, при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому ні у протоколі, ні в оскаржуваній постанові не зазначено за якою саме повісткою не прибув позивач, не зазначено її номеру, дати складення, на яку дату та час запрошувався ОСОБА_1 .

Також судом встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, що причиною неявки за повісткою у визначену дату та час стали обставини не отримання повістки з Укрпошти та необізнаність у необхідності явки, оскільки позивач користується правом на відстрочку.

Окрім того, встановлено, що під час складання протоколу від 29.11.2024 ОСОБА_1 власноруч зазначив причину неявки за повісткою «повістку не отримував, маю бронювання по місцю роботи, не було повідомлення».

Окрім того, судом для встановлення обставин добросовісного ставлення позивача до виконання військового обов`язку в період мобілізації витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріали справи № 418 про адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_1 , у яких наявний витяг з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного, де зазначено про надання відстрочки ОСОБА_1 до 05.07.2025.

Як вбачається з військово-облікового документу «Резерв+», наданого позивачем, ОСОБА_1 уточнив дані 22.05.2024 (своєчасно), має відстрочку: бронювання.

В судовому засіданні оглянуто сайт Резерв+ актуальну сторінку позивача на дату засідання та з`ясовано, що позивач ще раз оновлював свої дані 04.12.2024, відстрочку продовжено до 29.01.2026.

Виходячи з таких обставин, а також наявних у справі доказів, суд дійшов переконання, що вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення відсутня, він продемонстрував добросовісну та свідому поведінку по відношенню до військового обов`язку, у зв`язку з чим не мав умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Водночас, ІНФОРМАЦІЯ_5 , маючи у своєму розпорядженні відомості про те, що ОСОБА_1 станом на час розгляду адміністративної справи користується правом на відстрочку від призову на військову службу, зазначених обставин не врахував, та дійшов передчасного висновку про наявність усіх ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Окрім того, суд звертає увагу на встановлені обставини направлення відповідачем повістки поштовим зв`язком раніше, ніж вона була сформована в електронному реєстрі, що дає суду обґрунтовані сумніви у дотриманні відповідачем процедури повідомлення особи про необхідність явки.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Так, статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 210-1 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вказана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для встановлення цих ознак необхідно звертатися до норм іншого нормативного акту.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 року «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд у сукупності встановленого та викладеного дійшов висновку, що у даному випадку відсутній склад адміністративного правопорушення (відсутній умисел на вчинення правопорушення), за яке ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим адміністративне стягнення накладено на позивача необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

У даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_5 не вжив заходів для повного з`ясування обставин справи та виніс постанову, яка не відповідає вимогам закону, тому наявні правові підстави для скасування постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення і закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, посадова особа якого виступала відповідачем у справі, на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 77, 241-246, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 №418 від 04 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення №418 відносно ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складено та проголошено 21.03.2025 о 14:00 год.

Суддя О.Ю. Смовж