Справа № 548/302/25
Суддя: Лідовець Т. М.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 548/302/25
Провадження № 2-а/548/10/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

11.03.2025 м. Хорол

Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Лідовець Т.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Винниченко Лариса Павлівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1065 від 17.09.2024,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 06 лютого 2024 року звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) про скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі, в якій просив скасувати Постанову № 1065 від 17.09.2024 у справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, якою накладено штраф у розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, та закрити справу.

В обґрунтування своїх вимог вказав, що постанова є протиправною, необґрунтованою та підлягає скасуванню з огляду на те, що при її складанні, як і при складанні протоколу, позивачу не було повідомлено яке порушення ним було вчинене; які підстави укладення постанови; його не було повідомлено про час, місце розгляду адміністративної справи, на підставі якої винесено постанову, позбавлено можливості надати пояснення; у спірній постанові відсутній його підпис та копії не було вручено. Додатково вказує, що відповідно до підпункту 10 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), які є Додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487 (набрав чинності 05.01.2023), призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних ТЦК та СП, органів СБУ, підрозділів служби зовнішньої розвідки. А отже, обов`язок позивача відповідно до частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чинної з 19.05.2024, уточнити свої дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим ВРУ, станом на дату прийняття спірної постанови 14.10.2024, не закінчився, що виключає наявність такого правопорушення у діях чи бездіяльність військовозобов`язаного.

Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області від 11 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) осіб.

10.03.2025 представник відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, за змістом якої просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивач взятий на військовий облік першим ІНФОРМАЦІЯ_3 12.05.2003, своєчасно не оновив дані; для уточнення своїх облікових даних, проходження ВЛК, позивач не прибував. ОСОБА_1 було доставлено 16.09.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановлено, що останній не оновив дані впродовж 60 днів згідно з вимогами Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів. За наслідками розгляду адміністративної справи, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП на підставі Постанови № 1065 від 17.09.2024.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до таких висновків.

Згідно з вимогами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

19 травня 2024 року набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким статтю 210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Згідно зі статтею 8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Згідно з постановою по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП від 17.09.2024 № 1065, прийнятої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за неуточнення своїх військово-облікових даних в межах 60 днів відповідно до Закону України № 3633 від 11.04.2024, що є порушенням правил перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022, частини десятої статті 1 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статті 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 (а. с. 17).

У зв`язку з відмовою у підписанні ОСОБА_1 вказаної вище постанови укладено акт відмови від підпису від 17.09.2024 (а. с. 18).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 20.01.2025 відкрито виконавче провадження з виконання Постанови № 1065 від 17.09.2024, винесеної ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1065 від 17.09.2024, укладеного інструктором ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 , 14.10.2024 ОСОБА_1 без звернення був доставлений працівниками поліції і встановлено, що останній не оновив свої військо-облікові дані протягом 60 днів відповідно до Закону України № 3633 від 11.04.2024.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Частиною третьою цієї ж статті передбачано, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно частини десятої статті 1 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування (далі ТЦК) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитися до ТЦК (докази надсилання повідомлення, її отримання, неотримання, причини неотримання, тощо).

Судом встановлено, що фактичною підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП стало порушення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», а саме ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів.

Суд відхиляє доводи позивача щодо обов`язку призовників, військовозобов`язаних та резервістів звіряти не рідше одного разу на п`ять років власні персональні дані з обліковими даними районних ТЦК та СП (пункт 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів), органів СБУ, підрозділів служби зовнішньої розвідки, оскільки згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року, був встановлений обов`язок громадян щодо уточнення військово-облікових даних, відповідно до якого усім військовозобов`язаним необхідно уточнити військово-облікові дані протягом 60 днів.

Водночас, відповідачем на підтвердження виконання вимоги частини третьої статті 22 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не надано належних, достатніх, допустимих доказів про доведення до відома позивача про здійснений виклик особи до ІНФОРМАЦІЯ_4 .Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення №1065 від 17.09.2024 та постанови по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП № 1065 від 17.09.2024 не можливо встановити чи належним чином був повідомлений ОСОБА_1 про час, дату і місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказані обставини є елементами складу адміністративного правопорушення, що підлягають обов`язковому з`ясуванню посадовими особами при розгляді справи.

Згідно з вимогою пункту першого статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були

За приписами статті 77 КАС України обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно статті 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У рішеннях від 30.05.2013 року у справі № 36673/04 «Малофєєва проти Росії» та від 20.09.2016 року у справі № 926/08 «Карелін проти Росії», Європейський суд з прав людини зауважив, що формулювання правопорушення, викладене у фабулі постанови про адміністративне правопорушення, слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведена не судом, а перед судом у змагальному процесі. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки, таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За змістом завдань Кодексу України про адміністративні правопорушення та загальних норм Конституції України та Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, вина особи у вчиненні адміністративного правопорушення має бути доведена належними доказами, а будь-які сумніви і протиріччя повинні трактуватися на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд погоджується з позицією позивача, що постанова по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП № 1065 від 17.09.2024 винесена з порушенням чинного законодавства, оскільки не містить зазначення обставин, що вказували б на склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП України.

За статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно пункту першого частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною третьою статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги вимоги статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача судові витрати у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 2, 90, 139, 241, 246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

адміністративний позов ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Винниченко Лариса Павлівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення №1065 від 17.09.2024 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 1065 від 17.09.2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210 КУпАП та накладенні на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 17000,00 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: адвокат Винниченко Лариса Павлівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 590 від 24.04.2008, адреса: вул Незалежності, 41, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повний текст складено 17 березня 2025 року.

Суддя Т. М. Лідовець