Справа № 160/7970/25
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
19 березня 2025 р.Справа №160/7970/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» адвоката Тюлькіної Оксани Сергіївни про забезпечення позову у справі №160/7970/25 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу, -
17.03.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, в якій просить:
-визнати протиправним та скасувати наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці «Про утворення комісії з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння)» від 11.03.2025 року № 618/ПС у відношенні ОСОБА_1 , 1978 року народження.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2025 цій позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №160/7970/25 та дана адміністративна справа розподілена судді Бухтіяровій М.М.
Разом з позовною заявою до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить:
1.Вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 11.03.2025 № 618/ПС «Про утворення комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння)» у ОСОБА_1 - до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.
2.Заборонити комісії з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), утвореній відповідно до наказу від 11.03 .2025р. № 618/ПС, проводити розслідування обставин і причин виникнення: хронічного професійного захворювання (отруєння) відповідно до Повідомлення за формою ГІ-3 у ОСОБА_1 , 1978 року народження, що мешкає АДРЕСА_1 - до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що на адресу ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшов припис відповідача за вих. № 180/4.6-10 від 21.03.2022 про надання роботодавцем документів, що необхідні для складання санітарно-гігієнічної характеристики умов праці на гр. ОСОБА_1 при підозрі у нього хронічного професійного захворювання (отруєння). Заявником повідомлено відповідачу про умови праці ОСОБА_1 . На підставі отриманої відповіді на припис Головним управління Держпраці у Дніпропетровській області 19.08.2022 видано Інформаційну довідку № ДН/4.6.2/4197-22 про умови праці працівника при підозрі в нього хронічного професійного захворювання (отруєння) стосовно ОСОБА_1 28.06.2023 на адресу підприємства надійшло Повідомлення від 21.06.2023 за формою П-3, що є Додатком 19 Порядку, відповідно до якого ОСОБА_1 встановлено діагнози з висновком (професійні захворювання). Після отримання Повідомлення за формою П-3 у відповідності до пункту 105 Порядку № 337 територіальний орган Держпраці утворює комісію з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння). 11.03.2025 на виконання пункту 105 Порядку № 337 начальником Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці прийнято наказ № 618/ПС «Про утворення комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння)» у ОСОБА_1 ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» вважає, що інформація, зазначена в Повідомленні за формою П-3 від 21.06.2023 р., є частково недостовірною та такою, що призвела до помилкових висновків медичної комісії в частині встановлення діагнозу «Хронічне обструктивне захворювання легень перщої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. Легенева недостатність (ЛН) другого ступеня та такого, що пов`язаний з професійною діяльністю. Тому використання комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, утвореної на підставі Наказу № 618/ПС від 11.03.2025, недостовірної інформації призведе до нових помилкових висновків, до створення нових незаконних документів, які матимуть юридичне значення та породжуватимуть права та обов`язки для нових суб`єктів, що зумовило звернення до суду із цим позовом. Разом з цим, невжиття заходів забезпечення позову до набрання законної сили судових рішенням у цій справі унеможливить ефективний захист порушених прав та інтересів заявника. Згідно з пунктом 107 Порядку №337 розслідування випадку хронічного професійного захворювання (отруєння) проводиться протягом 10 робочих днів після утворення комісії з розслідування. Якщо з об`єктивних причин розслідування не може бути проведене у зазначений строк, він може бути продовжений керівником територіального органу Держпраці, що утворив комісію, але не більш як на один місяць. У відповідності до пункту 117 Порядку №337, за результатами розслідування комісія складає Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 згідно з додатком 21 до Порядку № 337. Акт за формою П-4 є документом, в якому зазначаються основні умови, обставини та причини виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), заходи щодо запобігання розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння) та забезпечення нормалізації умов праці, а також встановлюються особи, які не виконали відповідні вимоги законодавства. На переконання, при проведенні вказаного розслідування комісія фактично буде використовувати недостовірну інформацію, яка вказана в оскаржуваному Повідомленні за формою П-3. Формування складу комісії та подальше складання нею за результатами розслідування Акту за формою П-4 призведе до незаконного призначення та отримання ОСОБА_1 страхових виплат, що матиме наслідком заподіяння збитків Державному бюджету.
Положенням частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів частини першої статті 154 КАС України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши подану Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» заяву про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно із частиною другою статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (частина четверта статті 150 КАС України).
З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
Частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).
При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (зупинення оскаржуваного рішення). Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень, застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної протиправності, небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
За змістом заяви про забезпечення позову підставою для звернення Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до суду із позовом є протиправний, за твердженням заявника, наказ Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці «Про утворення комісії з проведення розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння)» від 11.03.2025 № 618/ПС у відношенні ОСОБА_1 , 1978 року народження.
При цьому, заявник вказуючи про протиправність наказу про утворення комісії від 11.03.2025 № 618/ПС, зазначено про очевидну протиправність Повідомленні за формою П-3, оскільки, на переконання заявника, у ньому міститься недостовірна інформація, використання якої комісією з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання може призведе до нових помилкових висновків, до створення нових незаконних документів (зокрема, Акту за формою П-4), які матимуть юридичне значення та породжуватимуть права та обов`язки для нових суб`єктів, тому невжиття ж заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи навіть унеможливити ефективний захист порушених прав та інтересів заявника, забезпечення позову у справі є необхідним.
Водночас, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник не посилається на конкретні обставини, що свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі або що захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову можливістю настання певних негативних наслідків, для виправлення яких буде необхідно докласти значних зусиль та витрат, заявником їх не конкретизовано та не наведено мотивів, відповідно яким відмова у зупиненні дії оскаржуваного наказу може істотно ускладнити чи не унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.
Окрім іншого, заява не містить будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів.
Доводи ж заявника про непогодження з оскаржуваним наказом про створення комісії не вказують на очевидність ознак протиправності такого рішення суб`єкта владних повноважень, що є предметом судового оскарження, а судження заявника щодо цього мають оціночний, тобто суб`єктивний характер.
Наведеним обставинам може бути надана правова оцінка при розгляді справи по суті.
Отже, зміст заяви про забезпечення позову не дозволяє дійти переконливого висновку про існування обставин, які згідно з положень статті 150 КАС України є підставою для забезпечення позову, оскільки заявником жодних доказів, у розумінні статей 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, на підтвердження існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення судового рішення в адміністративній справі, а також, що відновлення прав без вжиття заходів забезпечення позову стане неможливим, суду надано не було.
За таких обставин, наведені доводи у межах поданої заяви про забезпечення позову не є достатніми та обґрунтованими, у зв`язку із чим суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Водночас, суд наголошує, що порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде встановлено судом під час розгляду справи по суті.
З огляду на викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У задоволенні заяви представника Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» адвоката Тюлькіної Оксани Сергіївни про забезпечення позову у справі №160/7970/25 за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про визнання протиправним та скасування наказу відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у порядку та у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.М. Бухтіярова