Справа № 160/1529/25
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2025 року Справа № 160/1529/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу №160/1529/25 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
УСТАНОВИВ:
21.01.2025р. через підсистему Електронний суд ОСОБА_1 звернулось з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.01.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами згідно положень ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 23.01.2025 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, зокрема:
- наказ про призначення перевірки;
- акт про проведення перевірки від 23.08.2024р;
- докази/відомості про вручення запитів позивачеві;
- акт про відмову у наданні позивачем копій запитуваних документів під час перевірки;
- всі наявні докази, що послугували для прийняття спірних рішень.
27.01.2025 року відповідачем до суду подано клопотання про залишення позову без руху, з підстав неналежного зазначення позивачем його статусу.
07.02.2025 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.
10.02.2025 року позивачем подані додаткові пояснення у справі. Подана уточнена позовна заява, у якій позивач просить суд, визначити к якості позивача ФОП ОСОБА_1 та:
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ ВП 44118658) на користь платника податків - фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) всі здійснені позивачем та документально підтверджені судові витрати.
Ухвалою суду від 13.02.2025 року у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про залишення позовної заяви без руху, відмовлено.
Прийнято до розгляду заяву ФОП ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог у справі № 160/1529/25 за позовом ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
17.02.2025 року відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву (з урахуванням уточнення статусу позивача).
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 20.03.2025 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, зазначає про те, що спірні (оскаржувані) податкові повідомлення рішення платником податків фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 отримано 13.12.2024 у відповідь на адвокатський запит.
Рішенням ДПС України від 10.01.2025 №744/6/99-00-06-03-02-06 відмовлено платнику податків, ФОП ОСОБА_1 , у поновленні пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України від 10.01.2025 року №746/6/99-00-06-03-02-06 залишено без розгляду скаргу ФОП ОСОБА_1 зокрема на ППР ГУ ДПС у Дніпропетровські області від 16.09.2024 р. № (форма «C») та № (форма «ПС»).

Рішенням ДПС України від 10.01.2025 року №708/6/99-00-06-03-03-06 скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.11.2024 №0-0436, а скаргу ФОП ОСОБА_1 в зазначеній частині задоволено.

Позивач вважає, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено Акт перевірки, що суперечить діючому в Україні законодавству, не погоджується з його висновками, а спірні податкові повідомлення-рішення такими підлягають скасуванню, у зв`язку із чим звернулось до суду із цією позовною заявою.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач зазначив, що наказ «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» від 12.08.2024 №3444-п було прийнято на підставі статті 19-1, статті 20, підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками (найманими особами) та доповідної записки від управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення фактичної перевірки через виявлення факту неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками, а саме: 27.05.2024 о 13:59:42 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) через програмний реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер ) подано звіт №pektZF5jcVs з нульовим показником.

Як вбачається з наказу «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» від 12.08.2024 №3444-п, перевірка була призначена щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками (найманими особами) на підставі підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а саме подання обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій із нульовим показникам.

Посадовими особами контролюючого органу було пред`явлено наказ на проведення перевірки від 12.08.2024 №3444-п року та ознайомлено з направленнями на перевірку №6601 та №6600 від 12.08.2024 продавцю ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про що свідчить її підпис у зазначених направленнях.

Вказують, що у пункті 3.1 акту фактичної перевірки зазначено порушення п.п. 1,2,12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР (далі - Закон №265/95-ВР) та п.85.2 ст.85 ПК України;

Пунктом 2.2.20 акту фактичної перевірки розкрито зміст самих порушень.

Відповідальність за виявлені порушення вказана в розрахунку штрафних (фінансових) санкцій згідно з актом фактичної перевірки від 23.08.2024 №237/04/36/07/08/РРО/ НОМЕР_1 та податкових повідомленнях-рішеннях від 16.09.2024р. № та №.

Вказують, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 4, прим.12 на підставі наказу №3444-п від 12.08.2024 та направлень на перевірку від 12.08.2024 №6601 та №6600.

Фактичну перевірку проведено з 13.08.2024 року по 22.08.2024 року на підставі пп. статті 19-1, статті 20, підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України. За результатами перевірки складено відповідний акт від 23.08.2024 року №2376/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 , в якому відображені такі порушення:

- п.1,2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР в частині проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленого зразка;

- п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР в частині не ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку;

- п.85.2 ст.82 ПК України, ненадання в повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Відповідач вказує, що перевіркою встановлено порушення п. 1,2 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а саме: - не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції на загальну суму 17 191, 00 грн.

Як зазначено в акті фактичної перевірки, було проведено розрахункову операцію без застосування РРО, ПРРО, КОРО та без видачі розрахункового документа встановленого зразка на суму 7 100, 00 грн.

Крім того, на місці проведення розрахункової операції містилися готівкові кошти в сумі 10 091, 00 грн., які належним чином не проведені через ПРРО ф.н. НОМЕР_2 , згідно опису наявної готівки на місці проведення розрахункової операції (додаток до акту).

Тобто, до суб`єкта господарювання за порушення вимог п. 1,2 ст. 3 Закону № 265/95 повинна застосовуватись штрафна (фінансова) санкція на загальну суму 17 191, 00 грн.

Виявлене порушення підтверджується поясненнями продавця ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка зазначає, що не видала чек при продажу браслета арт.820215 за ціною 7 100, 00 грн., так як касовий апарат не працював.

Також, вказують про те, що згідно з актом фактичної перевірки, платником податку не надано у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: виписки банків, виписки банків по терміналу, накладні, форма ведення обліку товарно матеріальних цінностей, чим порушено вимоги п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР.

У ході проведення перевірки суб`єкт господарювання не надав контролюючому органу документи, які підтверджують облік та надходження товару.

Отже, суму штрафної (фінансової) санкції за порушення п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР було сформовано, зокрема, відповідно до зазначеної на ціннику вартості кожного товару.

Також, вказують про те, що позивач не спростовує той факт, що в ході проведення перевірки ним не було надано всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Натомість зазначає, що було порушено процедуру проведення перевірки та Позивачем не було отримано належним чином оформлену письмову вимогу на надання документів.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив таке.

Згідно матеріалів справи, на підставі наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 12.08.2024 №3444-п про проведення фактичної перевірки та направлення на перевірку від 12.08.2024 №6601, була проведена фактична платника податків фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками (найманими особами).

Перевірка проводилась з 13.08.2024 року по 22.08.2024 року.

За результатами перевірки складено Акт від 23.08.2024 №2376/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення платником податків фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 :

- п.1,2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР в частині проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленого зразка;

- п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР в частині не ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку;

- п.85.2 ст.82 ПК України, ненадання в повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

На підставі Акту фактичної перевірки від 23.08.2024 року №2376/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 були прийняті податкові повідомлення- рішення від 16.09.2024 р. № (форма «C») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 547 987грн. та № (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 020грн.

13.12.2024 року Адвокатом отримано відповідь ГУ ДПС у Дніпропетровській області на адвокатський запит з наказом про проведення фактичної перевірки, актом фактичної перевірки від 23.08.2024 та копіями податкових повідомлень рішень від 16.09.2024 р. № (форма «C»), № (форма «ПС »).

У зв`язку з викладеним ФОП ОСОБА_1 звернулась до ДПС України з клопотанням про поновлення прощеного строку для подання скарги та зі скаргою на податкові повідомлення рішення від 16.09.2024 р. № (форма «C»), № (форма «ПС ») та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 29.11.2024 № 0-0436.

Рішенням ДПС України від 10.01.2025 №744/6/99-00-06-03-02-06 відмовлено платнику податків, ФОП ОСОБА_1 , у поновленні пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку.

Рішенням ДПС України від 10.01.2025 року №746/6/99-00-06-03-02-06 залишено без розгляду скаргу ФОП ОСОБА_1 зокрема на ППР ГУ ДПС у Дніпропетровські області від 16.09.2024 р. № (форма «C») та № (форма «ПС»).

Рішенням ДПС України від 10.01.2025 року №708/6/99-00-06-03-03-06 скасовано податкову вимогу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 29.11.2024 №0-0436, а скаргу ФОП ОСОБА_1 в зазначеній частині задоволено.

Не погоджуючись із вказаними вище рішеннями, зокрема податкові повідомлення- рішення від 16.09.2024р. № (форма «C») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 547 987грн. та № (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020грн., позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За приписами пункту 75.1 статті 75 ПК України органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Так, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зокрема, посилається на те, що, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки, податковий орган фактично обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємця, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки, та не вказано період діяльності, що буде перевірятися, тощо.

Так, слід вказати, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 року (справа №826/17123/18) відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 року (справа №804/1113/16), від 24.05.2019 року (справа №826/16221/15), від 03.10.2019 року (справа №820/850/16), від 16.10.2019 року (справа №820/11291/15), від 22.11.2019 року (справа №815/4392/15) тощо.

При цьому, у постанові від 21.02.2020 року (справа №826/17123/18) Верховний Суд сформував новий правовий висновок, наступного змісту: оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, такими підставами позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Відтак, аналіз обов`язкового до врахування висновку Верховного Суду дає підстави вважати, що позивач вправі посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення податкової перевірки, однак таке право платник податків може реалізувати при оскарженні в подальшому наслідків проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень, а не при оскарженні наказу про проведення перевірки, тощо.

Оцінка таких підстав позову є першочерговою при розгляді справ про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням наведеного, суд у першу чергу здійснює оцінку правомірності призначення та проведення відповідачем перевірки за результатом якої прийняті спірні податкові повідомлення-рішення.

Так, відповідно до пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 проведена посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Дніпропетровське шосе, буд. 4, прим.12 на підставі наказу №3444-п від 12.08.2024 та направлень на перевірку від 12.08.2024 №6601 та №6600.

Фактичну перевірку проведено з 13.08.2024 року по 22.08.2024 року на підставі пп. статті 19-1, статті 20, підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

За результатами перевірки складено відповідний акт від 23.08.2024 року №2376/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 , в якому відображені наступні порушення:

- п.1,2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР в частині проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленого зразка;

- п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР в частині не ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку;

- п.85.2 ст.82 ПК України, ненадання в повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Згідно матеріалів справи, посадовими особами контролюючого органу було пред`явлено наказ на проведення перевірки від 12.08.2024 №3444-п та ознайомлено з направленнями на перевірку №6601 та №6600 від 12.08.2024 року, зокрема продавцю ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_2 , про що також свідчить її підпис у зазначених направленнях.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (п. 80.7 ст. 80 ПК України).

Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції (п. 80.8 ст. 80 ПК України).

Відтак, за приписами п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності визначених законом підстав, а відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб (п. 82.3 ст. 82 ПК України).

Пункт 80.2 статті 80 ПК України містить вичерпний перелік обставин, за наявності яких може бути проведена фактична перевірка. Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.24).

За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.03.2024 року у справі №420/9909/23, кожне заявлене в межах конкретної справи порушення оцінюється судом на предмет його «істотності» чи «не істотності». Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки), це за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками.

Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють. З огляду на викладене, Судова палата акцентує увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки».

Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

У спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

Судом встановлено, що наказ №3444-п про проведення фактичної перевірки від 12.08.2024 містить правову підставу його прийняття з посиланням на положення підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

При цьому, посилання на фактичні підстави для проведення перевірки такий наказ не містить.

Так, за правилами підпункту 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками.

Так, означений пункт статті, який визначений як підстава для проведення перевірки, містять 2 підстави для проведення перевірки саме за цим пунктом, а саме: 1) неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, 2) подання їх із нульовими показниками.

Вказане, у свою чергу, свідчить про необхідність конкретизації підстави для проведення перевірки.

Для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо зазначення номера підпункту статті ПК України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18, від 08.09.2020 року у справі №640/21536/19, від 22.09.2020 року по справі №520/1304/2020 від 05.03.2019 року по справі №820/4893/18, від 11.06.2019 року по справі №1440/2045/18, від 01.06.2022 у справі №520/7331/21, від 30.04.2024 року по справі №160/14762/21.

Суд наголошує, що у наказі про призначення перевірки взагалі не конкретизовано суть порушення.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 року по справі №820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 року по справі №820/4895/18 Верховний Суд в подібних правовідносинах вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 року по справі №820/4891/18, від 18.04.2022 у справі №440/6887/20, від 11.07.2023 у справі №240/959/20.

Оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки.

При цьому суд зазначає, що «підстава» це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під «підставою» у підпункті 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 01.07.2019 року по справі №140/2181/18, від 10.07.2019 року по справі №160/7669/18).

Так, згідно доповідної записки від управління податкового аудиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення фактичної перевірки через виявлення факту неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками, а саме: 27.05.2024 о 13:59:42 ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) через програмний реєстратор розрахункових операцій (фіскальний номер ) подано звіт №pektZF5jcVs з нульовим показником.

При цьому не вказано за який саме період проводиться така перевірки.

Системний аналіз положень ст.ст. 75, 80 Податкового кодексу України дозволяє дійти висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно з робочим графіком суб`єкта господарювання.

Однак, перевірка даних за минулий період носить характер документальної перевірки, а тому такі дії не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки.

Суд зазначає, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки.

При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Вказана позиція суду узгоджується із висновками викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 року у справі 816/228/17 щодо підставності оскарження наказу про проведення перевірки.

Також суд зазначає, що вказаний наказ не є предметом спору в даній справі, позивачем в судовому порядку не оскаржувався та до оскарження за цією справою не заявлений.

За результатами проведення фактичної перевірки посадовими особами контролюючого органу складено від 23.08.2024 року №2376/04/36/07/09/РРО/ НОМЕР_1 , в якому відображені наступні порушення:

- п.1,2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР в частині проведення розрахункових операцій без застосування РРО та без видачі відповідного розрахункового документа встановленого зразка;

- п.12 ст. 3 Закону №265/95-ВР в частині не ведення у встановленому порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку;

- п.85.2 ст.82 ПК України, ненадання в повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

На підставі Акту перевірки контролюючим органом прийнято спірні ППР від 16.09.2024р. № (форма «C») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 547 987грн. та № (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020грн.

Так, ППР № від 16.09.2024 року прийняте за встановлені контролюючим органом порушення п. 1,2,12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - проведення розрахункових операцій без застосування реєстратора розрахункових операцій та без видачі відповідного розрахункового документу; вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Щодо порушення пункту 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Як слідує із змісту приписів п. 1, 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - №265/95-ВР), суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти);

За визначенням в ст.2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Пунктом 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР встановлено, що фінансові санкції у відповідних розмірах застосовуються за такі порушення: у разі встановлення в ході перевірки факту: непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання у розмірі 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Зі змісту ППР № від 16.09.2024 року на загальну суму 547987,00 грн. встановлено, що штрафні санкції застосовані до позивача на підставі підпункту 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПКУ, абз. 1,2,3 п. 1 ст. 17, ст. 20 Закону №265/95-ВР.

Відповідач вказує, що перевіркою встановлено порушення п. 1,2 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а саме: - не проведено розрахункову операцію на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій, не роздруковано та не видано відповідний розрахунковий документ, що підтверджує виконання розрахункової операції на загальну суму 17 191, 00 гривень.

У акті зафіксовано, що фактичної перевірки, було проведено розрахункову операцію без застосування РРО, ПРРО, КОРО та без видачі розрахункового документа встановленого зразка на суму 7 100, 00 гривень.

Також, на місці проведення розрахункової операції містилися готівкові кошти в сумі 10091, 00 грн., які належним чином не проведені через ПРРО ф.н. , згідно опису наявної готівки на місці проведення розрахункової операції (додаток до акту).

Тобто, фактично до суб`єкта господарювання за порушення вимог п. 1,2 ст. 3 Закону № 265/95 повинна застосовуватись штрафна (фінансова) санкція на загальну суму 17191,00 гривень.

Виявлене порушення підтверджується поясненнями продавця ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка зазначає, що не видала чек при продажу браслета арт.820215 за ціною 7 100, 00 грн., так як касовий апарат не працював.

Статтею 8 Закону № 265/95-ВР передбачено, що форма, зміст та порядок ведення розрахункових документів, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій при здійсненні операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Національним банком України.

Наказом Міністерства фінансів України 21.01.2016 року №13, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року №220/28350, затверджено Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

Як зазначено у п.1 розділу ІІ Положення №13, фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений удодатку 1до цього Положення.

Пунктом 2 розділу ІІ «Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів» визначено обов`язкові реквізити фіскального чеку.

У п.3 розділу І Положення №13 зазначено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Позивач надала суду пояснення, згідно яких вказала про те, що дійсно на момент контрольно розрахункової операції, а саме купівлі браслета за ціною 7100грн. касовий апарат не видав чек у зв`язку з технічними несправностями, про що було повідомлено та зазначено в пояснювальній записці.

Таким чином, позивач фактично визнала вказані вище порушення.

Однак, слід вказати про те, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше, що відповідач не врахував під час прийняття спірного рішення.

Суд також зазначає, що відповідачем не складався акт за результатами проведення контрольної розрахункової операції під час проведення фактичної перевірки діяльності позивача, також не відомо яка саме посадова особа ДПС здійснила контрольну розрахункову операцію; придбаний товар не повертався та не складався акт повернення придбаного товару ФОП ОСОБА_1 за результатами такої контрольної розрахункової операції; також відсутні первинні документи, котрі підтверджують отримання посадовою особою ГУ ДПС коштів для здійснення контрольної розрахункової операції у позивача.

Так, відповідно до п. 20.1.11 ст. 20 контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Згідно з п. 80.4 ст. 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно наказу ГУ ДПС від 12.08.2024 року 3444-п встановлено, що в наказі не було передбачено проведення посадовими особами контролюючого органу контрольної розрахункової операції відповідно до вимог п. 20.1.11 ст. 20 та п. 80.4 ст. 80 ПК України.

Щодо порушення пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Встановлено, що позивач здійснює діяльність з продажу ювелірних виробів, однак під час проведення фактичної перевірки не підтвердив ведення обліку таких товарів.

Згідно з актом фактичної перевірки, платником податку не надано у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме: виписки банків, виписки банків по терміналу, накладні, форма ведення обліку товарно матеріальних цінностей, чим порушено вимоги п.12 ст.3 Закону 265/95-ВР.

Представник відповідача також вказав, що посадовими особами відповідача встановлено не ведення в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідач зазначив, що у ході перевірки контролюючим органом було вручено письмову вимогу про надання платником податків документів, яку продавець отримав особисто, про що свідчить його підпис у зазначеній вимозі, проте суб`єктом господарювання не надані документи (у паперові або електронній формі),

В Акті фактичної перевірки зазначено, що на вітрині магазину знаходяться ювелірні вироби на суму 530796 грн., які не обліковані у встановленому порядку та на які відсутні документи про надходження товарів.

Позивач у позові зазначали про те, що у ФОП ОСОБА_1 наявні всі первинні документи щодо обліку товарних запасів, первинні документи на прибуття товарно матеріальних цінностей, які надаємо до скарги.

У додатках до матеріалів перевірок вказаний опис товарів, який складений самостійно працівниками контролюючих органів.

Зазначена вартість товарів первинними документами не була підтверджена.

При цьому, контролюючим органом застосована штрафна санкція на підставі статті 20 Закону № 265/95-ВР, відповідно до якої до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, для правильного розрахунку фінансових санкцій контролюючий орган повинен встановити дійсну вартість товарів, та підтвердити її належними доказами.

Враховуючи вищенаведене, доказів на підтвердження факту неведення в установленому порядку обліку товарних запасів за місцем їх зберігання та реалізації до актів перевірок не надано, контролюючим органом не встановлено дійсну вартість товарів та їх кількість, а відтак, контролюючий орган дійшов помилкового висновку про порушення позивачем п.12 ст.3 Закону № 265/95-ВР та застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій.

Слід вказати, що позивачем ФОП ОСОБА_1 долучені до матеріалів справи документи, які підтверджують облік та надходження товару, а саме: Договори підряду на виготовлення ювелірних виробів і комплектуючих з давальницької сировини, акти виконання послуг по виготовленню ювелірних виробів, накладні, договора на переробку давальницької сировини, акти приймання виконаних робіт, акти прийму передачі давальницької сировини, довіреності, видаткові накладні, товарні чеки, договір поставки, договора купівлі продажу.

Вказані вище первинні документи підтверджують надходження товару.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95 суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Відповідно до ст.20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу зазначеного вбачається, що суб`єкти господарювання можуть здійснювати реалізацію лише тих товарів, запаси яких обліковуються ними за місцем зберігання або реалізації цих товарів. При цьому, у разі встановлення контролюючими органами факту реалізації товарів, що не обліковані у встановленому порядку до таких суб`єктів господарювання застосовуються штрафні санкції у розмірі вартості необлікованих товарів за цінами їхньої реалізації.

Пунктом 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України визначено, що фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок ведення обліку товарних запасів для ФОП, у тому числі платників єдиного податку, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 року №496 (далі - Порядок №496), визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону №265/95-ВР зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми ведення обліку товарних запасів (далі - Форма обліку) інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (п. 1 розд. II Порядку №496).

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Правові ж засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності визначені Законом України від 16.07.1999 року №996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон №996).

Пунктом 2 статті 3 Закону №996 визначено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 1, 3, 5 статті 9 Закону №996 підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Згідно зі статтею 2 Закону №996 цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні та товарно-транспортні накладні. Такі документи є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів. Відсутність відповідних первинних документів, які підтверджують рух товарно-матеріальних цінностей, є порушенням установленого порядку ведення бухгалтерського обліку.

Відповідно до п. 2 Розділу І Порядку №496 первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

З встановлених обставин справи суд зазначає, що позивачем надані до суду

документи на підтвердження ведення обліку товарних запасів, про що також не заперечує відповідач.

Таким чином, позивач належними доказами підтвердив проведення у встановленому законом порядку облік товарних запасів на складі та за місцями їх реалізації.

Отже, висновки контролюючого органу про порушення позивачем вказаних вище вимог не знайшли свого підтвердження.

Щодо ППР № 585870708 від 16.09.2024 року на суму 1 020,00 грн. (порушення п. 82.5 ст. 85 ПКУ ненадання платником податків посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки).

Так, згідно матеріалів справи, письмовий запит на надання документів, а також копію наказу та направлення на проведення фактичної перевірки було вручено продавцю, яким є ОСОБА_2 , оскільки, як вказує відповідач, вона є особою, що фактично здійснює розрахункові операції.

Особисто позивачем, ФОП ОСОБА_1 не було отримано запиту ГУ ДПС у Дніпропетровській області складеного (оформленого) у відповідності до вимог чинного законодавства.

Пунктом 44.1 ст.44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).

Згідно із п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.8. ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідно до п. 85.4. ст. 85 Податкового кодексу України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Згідно із п. 85.1 ст. 85 Податкового кодексу України забороняється витребування документів від платника податків будь-якими посадовими (службовими) особами контролюючих органів у випадках, не передбачених цим Кодексом.

Положеннями п.85.6, п.85.6 ст. 85 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Відповідно до п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами 1 - 5 цього пункту, платник податків звільняється від обов`язку надавати відповідь на такий запит.

Як видно з запиту (письмової вимоги) Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.08.2024 року про надання документів, він був підписаний двома посадовими особами податкового органу (посадова не зазначена), а також відсутня печатка контролюючого органу.

Отже, запит від 13.08.2024 року контролюючого органу був оформлений з порушенням порядку щодо оформлення такого запиту, встановленого нормами п.73.3 ст. 73 Податкового кодексу України, а тому позивач був звільнений від обов`язку надавати відповідь на них.

Окрім того, вказаний запит ФОП ОСОБА_1 взагалі не отримувала.

Доказів зворотнього матеріли справи не містять.

У постанові від 08.11.2021 у справі №640/21601/19 Верховний Суд зазначив, що в частині ненадання документів під час здійснення податкового контролю склад вказаного правопорушення полягає саме в поведінці платника податків, направленої на ухилення ним від виконання обов`язку з надання контролюючим органам оригіналів чи копій документів на їх законну вимогу, тим самим створюючи перешкоди для здійснення податкового контролю. У той же час у разі відсутності підстав для висновку про створення перешкод у його здійсненні, в тому числі шляхом ухилення від надання документів чи їх копій, зокрема через поважні та об`єктивні причини, поведінку платника податків не можна кваліфікувати як таку, що утворює склад правопорушення, передбаченого пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України. Не підпадає під таку кваліфікацію поведінка платника податків і у разі, якщо під час перевірки ним надані усі наявні у нього документи, але вони визнані контролюючим органом такими, що не в повній мірі підтверджують правильність даних податкового обліку. У такому випадку контролюючий орган має підстави для констатації помилок у податковому обліку із встановленням відповідного складу податкового порушення та застосуванням відповідних наслідків у вигляді визначення грошових зобов`язань за наявності для цього підстав.

Крім того, як видно з матеріалів справи, позивач не ухилявся від надання документів до перевірки.

Контролюючим органом не складався акт про ненадання в повному обсязі до проведення перевірки запитуваних документів та в акті фактичної перевірки не зазначено конкретного переліку документів не наданих платником податків, що свідчить про поверхневість дій відповідача під час перевірки.

За таких обставин, суд вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підлягають скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, про таке.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 479,87 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення- рішення від 16.09.2024 р. № (форма «C») про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у розмірі 547 987грн. та № (форма «ПС») про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1 020 гривень.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ФОП ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 5 479,87 гривень.

Позивач: ФОП ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул. Сімферопольська, 17а, код ).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 20.03.2025 року.

Суддя В.В. Ільков