Справа № 640/21397/22
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року Справа№640/21397/22

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (далі відповідач, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) про:

визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 09.02.2022 №3641 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання;

зобов`язання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву та документи позивача й видати посвідку на тимчасове проживання.

В обґрунтування позовних вимог зазначено таке.

Позивач є громадянином Туреччини та ним через ДП «Документ» до відповідача подано пакет документів для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні на підставі ч. 4 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Оскільки позивач прибув до України з метою працевлаштування та роботи в ТОВ «ТТ Конвеєр», то до пакету документів було додано копію дозволу на застосування праці іноземця, а також зобов`язання роботодавця повідомити ДМС та державній службі зайнятості про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту з іноземцем). Подані позивачем документи прийнято представником ДП «Документ» у день подання без зауважень.

За результатами розгляду вказаних документів відповідачем 09.02.2022 прийнято рішення про відмову в оформлення посвідки на тимчасове проживання на підставі пп.9 п. 61 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

Додатково повідомлено, що причиною відмови стала невідповідність, зазначеної позивачем у заяві-анкеті адреси проживання фактичному місцю проживання іноземця в України.

За результатами адміністративного оскарження позивач 29.09.2022 отримав ще один лист, де повідомлено, що його скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Щодо визначеної відповідачем підстави для відмови, то позивач вважає таку неправомірно з огляду на те, що відповідним законодавством не встановлено обов`язку іноземця проживати виключно за зареєстрованим місцем проживання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2022 відкрито провадження у справі розгляд визначено проводити у порядку письмового провадження.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13 грудня 2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу №640/21397/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 18.02.2025 адміністративну справу № 640/21397/22 прийнято до провадження.

Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений статтею 258 КАС України.

05 березня 2025 року відповідачем надано додаткові пояснення у справі, де зазначено, що позиція відповідача у справі не змінилася, відповідач заперечує проти позовних вимог та просить у позові відмовити.

Того ж дня судом отримано відзив ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, де викладено прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

Співробітниками відповідача попередньо за адресою, вказаною в заяві-анкеті від 20.01.2022 № 100168795: АДРЕСА_1 , була проведена перевірка щодо його дійсного проживання.

Під час перевірки установлено, що за вказаною адресою позивача не виявлено. За наданою фотокарткою сусіди повідомили, що не знають цю особу й ніколи не бачили.

Отже, на думку відповідача, вказані обставини свідчать, що позивачем у заяві-анкеті надано неправдиві відомості, а тому відповідачем прийнято законне рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання.

Ухвалою суду від 17.03.2025 витребувано докази у відповідача.

20 березня 2025 року відповідачем на виконання вимог ухвали суду надано копію особової справи позивача.

Судом установлено такі фактичні обставини у справі.

ОСОБА_1 є громадянином Туреччини, ІНФОРМАЦІЯ_1 про що свідчить паспорт НОМЕР_1 , виданий 16.07.2014.

Позивач звернувся до відповідача із заявою-анкетою від 20.01.2022. У заяві-анкеті вказано місце проживання: АДРЕСА_1 .

До заяви додано:

дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства серія АА № 078593 від 17.09.2021 № 98623 дійсний до 17.09.2024;

зобов`язання ТОВ «ТТ Конвеєр» від 20.01.2022 № 2001/1;

нотаріально засвідчена заява громадянина України ОСОБА_2 , якою він підтверджує, що надає згоду на проживання у належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Туреччини ОСОБА_1 протягом періоду з 20.01.2022 по 20.01.2023 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.09.2021 № 273171827;

договір добровільного медичного страхування іноземців та осіб без громадянства, які постійно проживають або тимчасово перебувають на території України від 08.12.2021 № ДМС/155/21.

У листі ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії від 31.01.2022 № 8010.8.1/8293-22 повідомлено такі обставини.

21 січня 2022 року співробітниками МКПНМР ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області здійснено перевірку адреси, поданою іноземним громадянином у заяві-анкеті, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, за вказаною адресою іноземного громадянина не виявлено. Під час виїзду проведено усну бесіду із мешканцями під`їзду, які повідомили, що за цією адресою особа не проживає та за наданою фотокарткою іноземного громадянина не впізнали.

Таким чином, підтвердити інформацію, зазначену іноземцем в заяві анкеті неможливо.

На цій підставі зроблено висновок про повідомлення громадянином Туреччини ОСОБА_1 неправдивих відомостей при зверненні за оформленням посвідки на тимчасове проживання на підставі ч. 4 ст.5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

09 лютого 2022 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області прийнято рішення №3641 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі пп.9 п. 61 «Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №322.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від 21.02.2022, листом ДМС України від 28.09.2022 № Б-1315-22/8 повідомлено, його скаргу залишено без задоволення, а рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 09.02.2022 №3641 без змін.

За встановлених фактичних обставин, правова позиція суду ґрунтується на такому.

Стаття 19 Конституції України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі Закон № 3773, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

5) дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства - документ, який надає право роботодавцю тимчасово використовувати працю іноземця або особи без громадянства у порядку, встановленому законодавством України, або добровільно отриманий резидентом Дія Сіті для укладення гіг-контракту з іноземцем або особою без громадянства;

6) іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;

7) іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;

18) посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні;

Стаття 3. Засади правового статусу іноземців та осіб без громадянства

1. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Стаття 4. Підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України

4. Іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Стаття 5. Посвідка на постійне проживання та посвідка на тимчасове проживання

3. Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

4. Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною четвертою статті 4 цього Закону, є заява іноземця або особи без громадянства, дійсний поліс медичного страхування, дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (крім іноземців та осіб без громадянства, які згідно із законодавством України мають право на працевлаштування без отримання такого дозволу) та зобов`язання роботодавця або резидента Дія Сіті повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері праці, зайнятості населення, трудової міграції, трудових відносин, соціального діалогу, про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту), гіг-контракту з таким іноземцем або особою без громадянства.

18. Окрім документів для відповідної категорії осіб, визначених частинами першою - сімнадцятою цієї статті, іноземці та особи без громадянства подають для отримання посвідки на тимчасове проживання такі документи:

1) чотири кольорові фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;

2) паспортний документ іноземця або особи без громадянства з відповідною довгостроковою візою та копією сторінки паспортного документа з такою візою, крім випадків, якщо особа не зобов`язана отримувати таку візу відповідно до цього Закону, інших законів України або міжнародних договорів України. Іноземці або особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, можуть подавати паспортний документ, термін дії якого закінчився або який підлягає обміну, у разі якщо за отриманням нового документа особа зобов`язана звернутися до органів державної влади країни громадянської належності або країни попереднього постійного проживання, якщо така країна вчинила акт агресії проти України або не визнає територіальну цілісність та суверенітет України, або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262;

3) копії сторінок паспортного документа іноземця або особи без громадянства з особистими даними з перекладом на українську мову, засвідченим в установленому порядку;

4) документ, що підтверджує сплату державного мита та адміністративного збору за видачу, оформлення або продовження строку дії посвідки.

20. Органам державної влади заборонено вимагати від іноземців або осіб без громадянства, членів їхніх сімей, роботодавців та інших осіб будь-які інші документи або відомості, не визначені законодавством, для видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Стаття 5-1. Строк дії посвідки на тимчасове проживання

1. Строк дії посвідки на тимчасове проживання для відповідних категорій іноземців та осіб без громадянства становить:

1) у випадку, визначеному частиною четвертою статті 4 цього Закону, - строк дії дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства;

2. Строк дії посвідки на тимчасове проживання не може перевищувати строку дії паспортного документа іноземця або особи без громадянства. Це положення не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині двадцятій статті 4 цього Закону.

3. Строк дії посвідки на тимчасове проживання може бути продовжено необмежену кількість разів, за наявності підстав, передбачених законом.

Стаття 5-5. Порядок прийняття заяви про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання

1. Іноземець або особа без громадянства подає заяву про оформлення або продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання та відповідні документи, визначені цим Законом та Кабінетом Міністрів України, особисто або через свого представника на підставі довіреності до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

2. Територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, зобов`язаний надати іноземцю або особі без громадянства чи його представнику опис прийнятих документів з підписом уповноваженої особи, яка їх прийняла, зазначенням її посади, прізвища та імені і дати прийняття документів.

3. Іноземець або особа без громадянства отримує посвідку на тимчасове проживання особисто.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 затверджено зразки, технічного опису бланка та Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі Порядок № 322, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин)

Пункт 32. Для оформлення посвідки іноземець або особа без громадянства подають:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбачено законодавством і міжнародними договорами України, крім випадків, установлених абзацом сьомим цього пункту;

2) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника (у разі подання документів законним представником);

3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

4) дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки;

5) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Пункт 33. Крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, подаються:

1) для іноземців або осіб без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування:

дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства (для іноземців та осіб без громадянства, працевлаштування яких відповідно до законодавства України здійснюється без дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, замість такого дозволу подається трудовий договір (контракт), а для осіб, які мають статус закордонного українця, - трудовий договір (контракт) та посвідчення закордонного українця). Оригінал документа повертається іноземцеві або особі без громадянства, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів і дати;

зобов`язання роботодавця повідомити ДМС та державній службі зайнятості про дострокове розірвання чи припинення трудового договору (контракту) з таким іноземцем або такою особою без громадянства;

Пункт 35. Після прийняття до розгляду заяви-анкети та доданих до неї документів працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється посвідка, а також перевірку інформації, зазначеної нею в заяві-анкеті, та поданих документів.

Пункт 58-1. Іноземець або особа без громадянства, які отримали посвідку вперше чи мають посвідку, зобов`язані зареєструвати своє місце проживання в порядку, установленому Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні.

Пункт 61. Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли:

9) встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів;

Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» 11.12.2003 № 1382-IV (далі Закон № 1328, у редакції, чинній на момент спірних правовідносин).

Стаття 2. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання в Україні

Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Висновки суду.

Отже, стверджуване позивачем порушення його прав полягає у протиправній відмові відповідача у документуванні його посвідкою на тимчасове проживання з підстав надання завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів. (пп. 9 п.61 Порядку № 322)

Відповідач обґрунтовує свою позицію тим, що під час перевірки адреси, поданою іноземним громадянином у заяві-анкеті, а саме: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не виявлено.

Суд, аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази установив, що у заяві-анкеті позивач вказав адресу місця проживання: АДРЕСА_1 . У підтвердження надав нотаріально засвідчену заяву громадянина України ОСОБА_2 , якою він підтверджує, що надає згоду на проживання у належній йому квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина Туреччини ОСОБА_1 протягом періоду з 20.01.2022 по 20.01.2023 та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.09.2021 № 273171827.

Водночас, з наявного у матеріалах справи листа Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії від 31.01.2022 № 8010.8.1/8293 вбачається, що 21.01.2022 співробітниками МКПНМР ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області здійснено перевірку адреси, поданою іноземним громадянином у заяві-анкеті, а саме: АДРЕСА_1 . Проте, за вказаною адресою іноземного громадянина не виявлено.

Тобто, співробітниками відповідача проведено перевірку не за адресою вказаною позивачем у заяві-анкеті ( АДРЕСА_1 ), а за такою ж адресою, але у м. Києві.

Тому, висновок відповідача про зазначення позивачем недостовірних відомостей є необґрунтованим та непідтверджений належними доказами.

Установлення даного факту є достатньою підставою для висновку про протиправність спірного у справі рішення та його скасування

Окрім того, суд аналізуючи вимоги Закону № 3773 та кореспондуючі цим вимогам положення Порядку № 322 не встановив, що іноземець у якості обов`язкових документів має подавати документи щодо його місця проживання.

Обов`язок зареєструвати своє місце проживання у іноземця виникає лише після отримання посвідку вперше (п. 58-1. Порядку № 322).

Тому, навіть якщо іноземець зазначив у заяві-анкеті певне місце проживання, а потім змінив його, це не може бути достатньою підставою для висновку про зазначення недостовірних відомостей.

Позаяк право на вільний вибір місця проживання та пересування у тому числі щодо іноземців закріплено у ст. 2 Закон № 1328.

Щодо способу захисту.

Позивач просить повторно розглянути заяву та документи позивача й видати посвідку на тимчасове проживання.

Суд, розглядаючи ці вимоги виходить з таких міркувань

Практика Верховного Суду щодо способів захисту базується на двох основних взаємопов`язаних принципах: I. Спосіб захисту має бути належним та ефективним; II. Має дотримуватися принцип процесуальної економії. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. У рішеннях ЄСПЛ у справах «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02)) вказано, що ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії.

У рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003 (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) вказано, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини у рішенням у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011, підкреслив важливе значення принципу «добропорядного врядування», зазначивши, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, … державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб; зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, … .У § 71 вказаного рішення Європейський суд з прав людини також зауважив, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються;

Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74).

Отже, ґрунтуючися на вказаному й висновку суду про протиправність відмови у видачі посвідки на тимчасове проживання, суд зазначає, що внаслідок необґрунтованих дій відповідача мало місце порушення права позивача, як іноземця, на документування його відповідною посвідкою.

Вина за це покладається на відповідача.

У подальшому, дана справа перебувала у судовому провадженні більше двох років й за цей час змінився ряд обставин, зокрема, вичерпався строк дозволу на працевлаштування та термін на який позивачу видано його паспорт громадянина Туреччини.

Однак, завданням адміністративного суду у контексті ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тому суд, установивши порушення прав позивача, виконуючи завдання адміністративного судочинства, зобов`язаний відновити порушене право, незважаючи на вказані зміни.

Ураховуючи, що єдиною підставою відмови у видачі посвідки визначено пп.9 п.61 Порядку № 322 й вказана підстава визнана судом протиправною, то суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву та документи позивача й видати посвідку на тимчасове проживання.

Такий спосіб захисту не є втручання у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, оскільки іншого правомірного варіанту поведінки у відповідача немає

Позаяк обрання саме такого способу захисту є свідченням того, що спір між сторонами буде вирішено остаточно.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Щодо судового збору.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-IX, з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб на місяць у розмірі 2 481, 00 гривень.

Позивачем у позовній заяві заявлено дві вимоги немайнового характеру, які є похідними, отже за подання даного адміністративного позову розмір судового збору становить 992,40 грн.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом судовий збір сплачений у сумі 1984,80 грн.

Таким чином, суд, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 992,40 грн. Про інші судові витрати суду не заявлено.

В іншій частині надміру сплачений позивачем судовий збір підлягає поверненню позивачу за правилами установленими ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (вул. Березняківська 4-А, Київ,02152, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області рішення від 09.02.2022 №3641 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області повторно розглянути заяву та документи ОСОБА_1 й видати посвідку на тимчасове проживання.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення

Повний текст судового рішення складено 20.03.2025.

Суддя І.В. Буряк