Справа № 420/32542/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/32542/24

Перша інстанція: суддя Єфіменко К.С.,

повний текст судового рішення

складено 16.12.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського кружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 01.10.2024 № 25;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.12.1987 по 29.04.1988 та з 28.06.1998 по 22.11.2002 в ЗАТ «Консервний заводі мені 1 Травня», з 16.05.1988 по 04.10.1995 -ЗАТ «Тіраспольський м`ясокомбінат», та призначити пенсію за віком, з урахуванням довідки про заробітну плату відділу управління документацією та архівами м. Тірасполь від 09.03.2022 № 10-09-454, починаючи з дня звернення - 26.09.2023;

-стягнути сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2024 № 25 є протиправним, оскільки на думку позивача ним протиправно до загального стажу частково не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , а саме не враховано період з 21.12.1987 по 29.04.1988, з 16.05.1988 по 04.10.1995 та з 28.06.1998 по 22.11.2002, оскільки печатка організації після запису про припинення трудових відносин не ідентифікується, текст на печатці не придатний для сприйняття змісту, що суперечить вимогам п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, заперечував проти задоволення позовних вимог, вказуючи, що 01.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на підставі заяви та наданих документів було винесено Рішення №25 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-IV. До страхового стажу згідно наданих документів не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки печатка організації після запису про припинення трудових відносин не ідентифікується, текст непридатний для прийняття змісту. Відповідач вважає вказане рішення обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського кружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволений частково.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 01.10.2024 №25 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, згідно поданої ним заяви від 23.09.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу її роботи, що дає право на призначення пенсії, періоди його роботи з 21.12.1987 по 29.04.1988 та з 28.06.1998 по 22.11.2002 в ЗАТ «Консервний заводі мені 1 Травня», з 16.05.1988 по 04.10.1995 -ЗАТ «Тіраспольський м`ясокомбінат».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.09.2023 року про призначення пенсії за віком та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду здійснених у цьому рішенні.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.04.2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке було уповноважене розглянути подану Позивачем заяву.

22.04.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області на підставі заяви та наданих документів було винесено Рішення №5 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.

За доданими документами не враховано довідки про заробітну плату, видані органами самопроголошеної Придністровської Молдавської Республіки.

29.05.2023 року позивач вдруге звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

05.06.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області на підставі заяви та наданих документів було винесено рішення № 5 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.

До страхового стажу згідно наданих документів не враховано періоди роботи згідно трудової книжки з 01.01.1992 року по 22.11.2002 року, оскільки стаж роботи відноситься до невизнаної республіки Придністров`я.

23.09.2024 року позивач втретє звернулася до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, яке було уповноважене розглянути подану позивачем заяву.

01.10.2024 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області на підставі заяви та наданих документів було винесено рішення №25 про відмову в призначенні пенсії за віком згідно Закону №1058-IV.

У вказаному рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 , оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: не враховано період з 21.12.1987 по 29.04.1988 (запис №10-13), з 16.05.1988 по 04.10.1995 (запис №14-16), з 28.06.1998 по 22.11.2002 (запис №19-21), оскільки печатка організації після запису про припинення трудових відносин не ідентифікується, текст на печатці не придатний для сприйняття змісту, що суперечить вимогам пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників обумовлено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчується підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Позивач вважає рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області №25 про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним та за його скасуванням звернулась до суду.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За приписами ч.1ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Як вбачається з оскаржуваного рішення №25 від 01.10.2024, підставою для відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком стало те, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 21.12.1987 по 29.04.1988 (запис№10-13), з 16.05.1988 по 04.10.1995 (запис №14-16), з 28.06.1998 по 22.11.2002 (запис №19-21), оскільки печатка організації після запису про припинення трудових відносин не ідентифікується, текст не придатний для сприйняття змісту, що суперечить вимогам пункту 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Також, згідно зі ст.62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На момент внесення у трудову книжку позивача запису від 19.10.1992 року була чинна Інструкція «Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях», затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162).

Підпунктом 1.1. Інструкції №162 встановлено, що трудова книжка є основним документом трудової діяльності робочих і службовців.

Відповідно до п.1 Постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС «Про трудові книжки робітників і службовців» від 06.09.1973 №656, що була чинна на момент внесення у трудову книжку позивача записів, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до п.п.2.3 Інструкції №162, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільнені - в день звільнень повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 4.1 Інструкції №162 передбачено, що при звільненні робітника чи службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Відповідно до п.1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до пункту 2.4. Інструкції №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи виконуються арабськими цифрами; записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Аналіз вказаних нормативно-правових актів дає підстави для висновку про те, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств. Відтак, неналежне ведення трудової книжки не може позбавити особу права на включення періодів роботи до страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.

Крім того, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий висновок суду першої інстанції узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 та в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» також враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Отже, аналіз наведених норм та релевантної судової практики правозастосування свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу відповідача, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

В даному контексті слід зазначити, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи і визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічний висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі № 220/989/17.

Колегію суддів досліджена копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 01.08.1978 р.(а.с.12-21 та встановлено (мовою оригіналу):

- запись №10 -21.12.1987 г. прийнята в мясо-овщной цех рабочей на консервный завод «имени 1 Мая»(пр. №100-к от 23.12.1987г.)

- запись №12 - 01.01.1988 г.- переведена обвальщиком мясо-овощного цеха по 4 разряду (приказ №17-к от 01.03.1988)

- запись № 13 29.04.1988 г. -уволена по ст.36 КЗоТ МССР (по собственному желанию) (пр.36к от 06.05.1988)

- запись № 14 16.05.1988 г. - прийнята на Тираспольський мясокомбинат обвальщиком мяса 4 разряда (пр.69-к от 17.05.1988)

-запись № 15 29.11.1991 г. - присвоен пятый разряд обвальщика мяса (пр.167 от 29.11.1991)

- запись № 16 04.10.1995 г. - уволена по собственному желанию ст. 36 КЗоТ МССР (пр.36к от 1.10.1995)

- запись № 19 28.06.1998 г. - прийнята на работу в мясо-овощной цех рабочей (пр.42к от 17.06.1998)

- запись № 20 18.04.2000 г. переведена в качестве обвальщика 5 раз. этого же цеха (пр.17к от 25.04.2000г.)

- запись № 21 22.11.2002 г. уволена по собственному желанию в связи с переводом мужа к новому месту службы ст. 80 ТКТ ПМР (пр.89к. от 12.12.2002).

Крім цього, матеріали справи містять архівні довідки відділу управління документацією та архівами м. Тірасполь та ЗАТ «Консервний завод імені 1 Травня», яким місять відомості щодо спірних періодів роботи та отримання заробітної плати на вищевказаних підприємствах у спірні періоди.

Як вже зазначалось відповідач, обґрунтовуючи відмову у зарахуванні спірного стажу за періоди з 21.12.1987 по 29.04.1988, з 16.05.1988 по 04.10.1995, з 28.06.1998 по 22.11.2002, посилається на те, що, печатка організації не ідентифікується, текст печатки не придатний для сприйняття змісту.

Частина 3 статті 44 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV визначає право органу Пенсійного фонду України вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

В той же час, відповідачем також не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити вказаний вище стаж позивача, зокрема, матеріали справи не містять доказів, що відповідачем було надіслано запити на підприємства, де працював позивач для підтвердження стажу останнього.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що виявлені недоліки в трудовій книжці позивачки не є такими, що виключають можливість зарахування означених вище періодів роботи до страхового стажу позивача.

Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі №120/1089/19-а.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко