Справа № 240/10198/24
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/10198/24

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , яка звернулася в інтересах неповнолітніх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 , яка є законним представником та діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із позовом до Міністерства оборони України щодо оскарження п. 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №179 від 02.09.2022.

Аргументуючи позовні вимоги вказала, що у зв`язку із загибеллю під час виконання військових завдань щодо захисту Батьківщини від військової агресії російської федерації ОСОБА_4 звернулася в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтересах його рідних братів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", однак отримала відмову мотивовану відсутністю інформації про утримання неповнолітніх осіб загиблим військовослужбовцем та їх спільного проживання, ведення спільного господарства та взаємних прав та обов`язків. Позивачка не погоджується із прийнятим рішенням та наголошує, що з 2017 року та до дня загибелі ОСОБА_4 вони разом проживали, були пов`язані спільним побутом, тримали господарство, мали взаємні права та обов`язки, готували разом їжу, купували продукти, сплачували комунальні послуги, купували майно для спільного користування, а з моменту початку служби за контрактом ОСОБА_4 неповнолітні його рідні брати: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на його утриманні.

Ухвалою суду від 21.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі №240/10198/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У провадженні Житомирського окружного адміністративного суду також перебувала адміністративна справа №240/12578/24 за позовом ОСОБА_1 , яка звернулася до суду в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_3 із позовом до Міністерства оборони України щодо оскарження п. 13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №179 від 02.09.2023.

Тобто, спірні правовідносини у справах №240/10198/24 та №240/12578/24 виникли з приводу отримання неповнолітніми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю їх рідного брата військовослужбовця - ОСОБА_4 .

25.07.2024 від представника Міністерства оборони України надійшло клопотання, в якому просить справи №240/10198/24 та №240/12578/24, які перебувають у провадженні Житомирського окружного адміністративного суду об`єднати в одне провадження.

Ухвалою суду від 05.08.2024, прийнятою у справі №240/12578/24 клопотання Міністерства оборони України про об`єднання справ в одне провадження задоволено, об`єднано справи №240/12578/24 та №240/10198/24 в одне провадження для спільного розгляду та присвоєно справі №240/10198/24.

З метою об`єднання в одне провадження зі справою №240/10198/24, справу №240/12578/24 передано судді Єфіменко О.В. для розгляду. Об`єднаним справам присвоєно №240/10198/24.

Відповідно до ухвали суду від 05.08.2024 прийнято до провадження адміністративну справу №240/12578/24 за позовом ОСОБА_1 , яка звернулася в інтересах неповнолітньої особи: ОСОБА_3 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії та змінено у справі №240/10198/24 процесуальний статус ОСОБА_2 , з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача, на позивача в інтересах якого звернулась ОСОБА_1 .

Вирішено розгляд адміністративної справи №240/10198/24 здійснювати у межах позовних вимог:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України викладену п.13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 у зв`язку із загибеллю їхнього брата - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити і виплатити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних частках одноразову грошову допомогу відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 у зв`язку із загибеллю їхнього брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

07.08.2024 на адресу суду від представника Міністерства оборони України (далі - відповідач, МОУ) надійшов відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, звертає увагу суду, що за поданими документами відповідна комісія Міністерства оборони України не змогла встановити чи є неповнолітні брати загиблого, які перебували на час смерті брата під опікою громадянки ОСОБА_1 особами, що перебували на утриманні старшого брата ОСОБА_4 . Крім цього, з наданих документів неможливо встановити наявність взаємних прав та обов`язків, ведення спільного господарства, перебування особи на утриманні про яке йдеться у адміністративному позові, не додані докази, що підтверджують наявність права заявників на її отримання. Разом з тим наголошує, що доказом перебування особи на утриманні є наявність у такої особи права на пенсію у разі втрати годувальника (ст. 16-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб") та докази отримання від загиблого допомоги, яка була для особи постійним і основним джерелом засобів для існування (ст. 31 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").

12.08.2024 від ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі - третя особа, ТЦК) надійшли до суду письмові пояснення, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість. Пояснює, що у неповнолітніх братів загиблого військовослужбовця наявні інші постійні та основні джерела для існування та за матеріалами справи відсутні документи, які б свідчили про факт утримання загиблим військовослужбовцем своїх рідних братів - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, судом встановлено наступне.

Згідно з свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 12.11.2019, серії НОМЕР_2 від 12.11.2019 та серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рідними братами померлого військовослужбовця ОСОБА_4 .

Відповідно до розпорядження Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області №1314 від 18.12.2017 призначено ОСОБА_1 опікуном над неповнолітнім ОСОБА_4 та малолітніми: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

28.10.2020 ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу.

ІНФОРМАЦІЯ_7 під час виконання бойового завдання ОСОБА_4 загинув, про що ІНФОРМАЦІЯ_8 сповіщено сім`ю загиблого військовослужбовця (сповіщення сім`ї №18 від 17.06.2022) та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 30.04.2022.

ОСОБА_4 помер внаслідок руйнування головного мозку, перелому кісток черепу, закритої черепно-мозкової травми та ушкодження внаслідок військових дій передбачених законом, про що свідчить лікарське свідоцтво про смерть №82 від 24.04.2022, копія якого міститься в матеріалах справи.

Відповідно до витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол №540 від 04.07.2022) травма та причини смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини.

Як свідчать матеріали справи, позивачка, як піклувальник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , рідних братів загиблого військовослужбовця - ОСОБА_4 звернулася до Міністерства оборони України із заявою про призначення їм одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За результатами розгляду питання про призначення рідним братам загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом №179 від 02.09.2022 засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги відмовлено у призначенні та виплаті такої допомоги.

Підставою для відмови слугував факт відсутності інформації про перебування на час його смерті на утриманні загиблого ОСОБА_4 рідних його братів: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Позивачка вважає, що при прийнятті рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги рідним братам померлого військовослужбовця Міністерство оборони України не враховані усі обставини, а тому звернулася до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом №2011-ХІІ.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі (ст.1 Закон №2011-ХІІ).

Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини першої статті 3 Закону №2011-ХІІ).

У той час, дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження (ч.1 ст.3 Закон № 2011-ХІІ).

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

Згідно з статтею 16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 1 статті 16-4 Закону №2011-XII встановлено: що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги. У контексті викладених норм, слід відмітити, що виплата одноразової грошової допомоги не призначається, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння та вчинення ним певних активних дій у такому стані, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).

Спірні відносини між учасниками даної справи виникли у зв`язку із отриманою відмовою у призначенні неповнолітнім братам загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, у зв`язку із його смертю, підставами для прийняття якої слугував факт відсутності інформації про утримання загиблим військовослужбовцем неповнолітніх його рідних братів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 2 ст. 16-1 Закону №2011-XII, члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 1 ст. 249 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розвиток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 у справі № 240/5809/18, зауважив, що Закон №2011-XII визначення "члена сім`ї" не містить.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Отже, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести:

1) факт проживання з загиблим;

2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №456/1258/17.

Як вбачається з матеріалів, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними братами загиблого ОСОБА_4 .

Згідно з договором найму від 30.01.2020 станом на 24.02.2022 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом з ОСОБА_1 та загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, спільне проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із загиблим ОСОБА_4 також підтверджується довідками Гончарівської селищної ради №802 від 12.04.2021, №1075 від грудня 2022 року, №02-39/1271 від 21.12.2023 та №02-39/308 від 10.04.2023. Разом з тим, як свідчить зміст довідки Гончарівської селищної ради №02-39/308 від 10.04.2023 малолітні брати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували на утриманні старшого брата ОСОБА_4 .

Таким чином, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали разом, мали спільний побут.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними братами ОСОБА_4 , та на момент смерті військовослужбовця вони проживали разом, а тому мають право на одержання одноразової грошової допомоги у розумінні ст. 16-1 Закону №2011-XII, як неповнолітні особи, які за життя загиблого перебували на його повному утриманні.

З огляду на вищезазначене, суд вважає є підстави для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо прийняття рішення викладеного у п.13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №179 від 02.09.2022 про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №18 у зв`язку із загибеллю їхнього брата - ОСОБА_4 та зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 поданої в інтересах неповнолітніх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з доданими документами про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_4 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки наданої судом.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частиною першою статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 6 КАС України.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд вважає, що твердження представника відповідача щодо обґрунтованості підстав, які слугували відмові у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги рідним братам, як членам сім`ї військовослужбовця ОСОБА_4 , у зв`язку із його смертю, спростовані матеріалами справи, а отже висновок відповідача про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги рідним братам загиблого, як членам його родини є безпідставним.

Частиною другою ст.9 КАС України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат, судом вирішується відповідно до ст.139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72, 77-78, 139, 143 243-246 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 .ЄДРПОУ: НОМЕР_5 ), яка діє в інтересах неповнолітніх осіб - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_6 ) та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_7 ) до Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м.Київ, 03168. ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ: НОМЕР_8 ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо прийняття рішення викладеного у п.13 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №179 від 02.09.2022 про повернення на доопрацювання документів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо отримання частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" №168 від 28.02.2022, у зв`язку із загибеллю їхнього рідного брата - ОСОБА_4 .

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 подану в інтересах неповнолітніх осіб: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про призначення та виплату їм одноразової грошової допомоги, з доданими до такої документами, у зв`язку із загибеллю їх рідного брата - ОСОБА_4 та прийняти рішення з урахуванням правової оцінки наданої судом.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 19 березня 2025 р.

19.03.25