Справа № 160/34400/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
28.12.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
В обгрунтування позовної заяви представник позивача вказав про протиправність спірних ППР з огляду на наступне. У 2022 році позивач був власником приміщень: 1/2 частки прибудови будівлі РСЦ (інв. №7) та 8/45 часток пожежного депо (інв. №5). Дані приміщення використовуються позивачем у господарській діяльності та не передані в оренду, лізинг, позичку. Про використання цих об`єктів нерухомого майна у господарській діяльності повідомлено контролюючий орган шляхом подання звітності за формою 20-ОПП через особистий кабінет платника податків. Представник зауважує, що підприємницька діяльність здійснюється за КВЕД 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин. Вказаний КВЕД за ДК 009:2010 відноситься до секції С «Переробна промисловість», а, отже, може бути застосована класифікація за ДК 018-200 підклас 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне». Таким чином, об`єкти нерухомості, які належать позивачу, віднесено до об`єктів нерухомості, зазначених в пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, є будівлями промисловості. Відповідач за відсутності повноважень щодо самостійного визначення класифікації даного об`єкту, відніс дане нерухомість позивача до нерухомості, яка не підпадає під дію пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.
Ухвалою від 01.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
22.01.2024 року від ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідач з посиланням на дані аналітично-інформаційної системи ДПС України та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 є власником 4 об`єктів нерухомого майна, тому відповідач нарахував позивачу податкове зобов`язання за кожен об`єкт нерухомості, а саме:
- 8/45 частин нежитлової будівлі пожежного депо, загальною площею 1220,5 м.кв., за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з інформацією з Державного реєстру право власності з 28.09.2010 року на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2010 року серії ВРА №380196 р.№2482; реєстраційний номер ОНМ 20363824, технічний паспорт, витяг з Державного реєстру;
- 1/2 частини прибудови буд. РСЦ загальною площею 260,1 м.кв., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . (Згідно з інформацією з Державного реєстру право власності з 02.09.2009 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2009 року серії ВМЕ №921753, р.№2624; реєстраційний номер ОНМ 27752199, технічний паспорт, витяг з Державного реєстру;
Тож, твердження позивача про володіння ним у 2020 році 2 (двома) об`єктами нерухомості, набутими у 2020 році суперечить даним Державного реєстру прав на нерухоме майно. Позивач не надав жодних правовстановлюючих документів, які б підтверджували відчуження права власності на об`єкти нерухомості. Тому твердження позивача про подвійне оподаткування є безпідставним та необгрунтованим.
Об`єкти нерухомості «Прибудова будівлі РСЦ» та «Нежитлова будівля пожежного депо» за функціональним призначенням не відноситься до об`єктів для промислового виробництва. З наданих позивачем документів неможливо встановити функціональне призначення об`єктів нерухомості. У Технічних паспортах відсутня така інформація. Водночас, аналіз кодів КВЕД позивача свідчить про те, що позивач не здійснює діяльність, пов`язану з використанням об`єктів нерухомості «Прибудова будівлі РСЦ» та «Нежитлова будівля пожежного депо».
Разом з тим, відповідно до заяви позивача від 15.09.2020 року про застосування спрощеної системи оподаткування місце провадження господарської діяльності м. Покров, вул. Чехова, 2. У повідомлені позивача про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність від 15.09.2020 року зазначена адреса м. Покров, вул. Чехова, 2. У заяві про застосування спрощеної системи оподаткування від 13.12.2021 року місце провадження територія України. Посилання позивача на Повідомлення за формою 20-ОПП, подане позивачем 10.04.2023 року, не є належним доказом, так як спірні ППР винесені за податковий період 2022 року.
На виконання вимог ст. 266 ПК України та з урахуванням рішення Покровської міської ради «Про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» №3 від 30.06.2021 року позивачу в автоматичному режимі було сформовано ПР форми «Ф» та направлені засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленнями про вручення.
Відповідач, підсумовуючи вищевикладене вказав, що спірні ППР є правомірними та обгрунтованими.
Ухвалою від 29.01.2024 року клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задоволено та витребувано у ОСОБА_1 копію договору купівлі-продажу від 27.08.2010 року серії ВРА №380196 року №2482 та копію договору купівлі-продажу від 22.07.2009 року серії ВМЕ №921753 року №2624.
Зобов`язано ОСОБА_1 надати суду завірені належним чином документи у 10-денний строк з дня отримання ухвали суду.
20.02.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про вирішення питання про можливість поновлення провадження по справі.
Ухвалою від 03.03.2025 року поновлено провадження по справі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості.
Види економічної діяльності:
47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами (основний)
10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин
49.41 Вантажний автомобільний транспорт
77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.
10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах
47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах
49.42 Надання послуг перевезення речей (переїзду)
Вважаючи спірні ППР з підстав, вказаних у позовній заяві, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
01.01.2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року №71-УІІІ, яким було внесено зміни до Податкового кодексу України в частині справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у тому числі його було поширено й на нежитлову нерухомість.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Так, відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.
Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.
Тобто, податковою пільгою є часткове або повне звільнення осіб від сплати певного податку за наявності передбачених та закріплених юридичних фактів. Це означає, що податкова пільга поширюється виключно на певну категорію осіб, у той час, як для інших платників податків обов`язок щодо його сплати є незмінним.
Відповідно до підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач з 10.09.2020 року і до цього часу є фізичною особою-підприємцем, з основним видом діяльності 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами.
Представник позивача по тексту позовної заяви вказує, що позивач у 2022 році був власником приміщень:
- 1/2 частки прибудови будівлі РСЦ (інв.№7), загальною площею усієї прибудови 260,1 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Покров Дніпропетровська обл, вул. Бориса Мозолевського (колишня назва - Зонова) 3. Право власності набуто на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 786, виданий 19.05.2020, видавник: приватний нотаріус Бойко Л.П, Покровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 36545444;
- 8/45 часток пожежного депо, інв № 5, загальною площею всієї будівлі пожежного депо 1220,5 кв., яка знаходиться за адресою: місто Покров Дніпропетровська обл, вул. Бориса Мозолевського (колишня назва-Зонова), буд 3. Право власності набуто на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 788, виданий 19.05.2020, видавник: приватний нотаріус Бойко Л.П, Покровський міський нотаріальний округ, Дніпропетровська обл. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 36546187.
Відповідач, у свою чергу, у відзиві на позовну заяву вказав про наявність у позивача наступних нежитлових приміщень на праві власності у 2022 році:
- 8/45 частин нежитлової будівлі пожежного депо, загальною площею 1220,5 м.кв., за адресою: м. Покров, вул. Мозолевського Бориса (колишня вул. Зонова), б. 3. Згідно з інформацією з Державного реєстру право власності з 28.09.2010 року на підставі договору купівлі-продажу від 27.08.2010 року серії ВРА №380196 р.№2482; реєстраційний номер ОНМ 20363824, технічний паспорт, витяг з Державного реєстру;
- ? частини прибудови буд. РСЦ загальною площею 260,1 м.кв., розташованої за адресою: м. Покров, вул. Мозолевського Бориса (колишня вул. Зонова), б. 3. (Згідно з інформацією з Державного реєстру право власності з 02.09.2009 року на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2009 року серії ВМЕ №921753, р.№2624; реєстраційний номер ОНМ 27752199, технічний паспорт, витяг з Державного реєстру;
Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.
Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором.
У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з якими:
- споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт;
- будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів;
- інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.
Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".
До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який у свою чергу включає підкласи:
1251.1 "Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості",
1251.2 "Будівлі підприємств чорної металургії",
1251.3 "Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості",
1251.4 "Будівлі підприємств легкої промисловості",
1251.5 "Будівлі підприємств харчової промисловості",
1251.6 "Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості",
1251.7 "Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості",
1251.8 "Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості",
1251.9 "Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне".
Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.
При цьому, Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.02.2020 року по справі №820/3556/17 зазначила, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.
Судова палата також зазначила, що сама по собі специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування. Обираючи за вихідне поняття «промисловість», у зв`язку з яким застосовується аналізована податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки і не стільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.
Оскільки «будівлі промислові», які є у складі об`єктів нежитлової нерухомості виступають загальним критерієм визначення об`єкта оподаткування (підпункт «ґ» підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України), то встановлення пільги шляхом звільнення від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, «будівель промисловості», зокрема виробничих корпусів, цехів, складських приміщень промислових підприємств (підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України) не свідчить про недостатню чіткість податкового законодавства, оскільки увівши певний загальний критерій «будівлі промислові», законодавець визначив спеціальний об`єкт (об`єкти) який звільнено від оподаткування, і зі змісту норми зрозуміло, яких об`єктів стосується така пільга.
Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як в даному випадку підпункт «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, за своєю сутністю спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків та мало на меті створити умови для стимулювання та зменшення податкового навантаження на тих платників податків фізичних та юридичних осіб, які є власниками певних об`єктів нерухомості, що використовуються за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва.
Відтак, застосування п/п. «є» п/п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України можливе у разі якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Верховний Суд у постанові від 11.03.2025 року по справі №802/1461/17-а вказав, що обставини щодо функціонального використання будівель, у відповідності до ч. 2 ст. 73 КАС України, входять до предмету доказування у цій справі та мають значення для правильного вирішення спору в контексті спірних правовідносин.
Відповідно до Технічних паспортів на нежитлові приміщення, наявність яких підтверджує позивач, судом не встановлено віднесення цих приміщень до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023.
При цьому, судом з Технічних паспортів встановлено, що склад нежитлової будівлі 4/30 частини пожежного депо (м. Покров, вул. Зонова, 3) включає в себе, зокрема, гараж, а будівля РСЦ (вул. Зонова, 3) склад, гаражі, цех, будівля РСЦ.
Одночасно, представник позивача зауважував, що підприємницька діяльність здійснюється позивачем за КВЕД 10.92 (Виробництво готових кормів для домашніх тварин). Вказаний КВЕД за ДК 009:2010 відноситься до секції С «Переробна промисловість», а, отже, може бути застосована класифікація за ДК 018-200 підклас 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне». Таким чином, на думку позивача та його представника, об`єкти нерухомості, які належать позивачу, віднесено до об`єктів нерухомості, зазначених в пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, є будівлями промисловості.
Як зазначалось вище, позивач є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є: 47.89 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами, а одним із інших видів, на який посилається представник позивача у позовній заяві як на підставу того, що приміщення позивача використовуються у його підприємницькій діяльності, є 10.92 Виробництво готових кормів для домашніх тварин.
Водночас, іншими видами економічної діяльності позивача є також наступні КВЕД: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту договорів купівлі-продажу від 19.05.2020 року судом не встановлено зазначення функціонального призначення нежитлових приміщень.
Тож, суд зазначає, що позивачем не підтверджено використання у його підприємницькій діяльності наступних нежитлових приміщень: 1/2 частки прибудови будівлі РСЦ (інв.№7) та 8/45 часток пожежного депо, інв № 5.
Зважаючи на зазначене, суд вказує про безпідставність тверджень контролюючого органу про наявність у позивача на праві власності чотирьох об`єктів нерухомості у 2022 році.
Також, не є обгрунтованими аргументи відповідача про ненадання позивачем документів, які б підтверджували відчуження права власності на об`єкти нерухомості, оскільки вказане спростовується витягом, наданим самим же ж відповідачем, де зазначено про погашення записів про право власності на підставі п. 45 Порядку ведення Державного реєстру №1141 у зв`язку з перенесенням до інших розділів.
У відповідності до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 КАС України.
Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 429,44 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко