Справа № 580/12380/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року справа № 580/12380/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Гаращенка В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до ОСОБА_1 про стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач), в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які завдали шкоду державі у сумі 4652,61 грн;

- зобов`язати відповідача повернути на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 шкоду завдану державі у сумі 4652,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено, що ОСОБА_1 не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу та був незаконно відсутнім з 11 по 31 січня 2023 року. Після закінчення лікування 10 січня 2023 року проводив час вдома на власний розсуд, у військову частину повернувся лише 01 лютого 2023 року, документів, які б підтверджували законність його відсутності не надав. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене пунктом 5 статті 407 КК України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28 лютого 2023 року №153 «Про результати службового розслідування» на старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана» та позбавлено його додаткової грошової винагороди та щомісячної премії за квітень 2023 року, Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.12.2024 3 передбачених наказом Міністерства оборони України від 2018 року №260, однак на момент закінчення розслідування зазначені виплати вже були здійснені. Оскільки, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.12.2023 року №559, було здійснено коригування надмірно сплачених податків та зборів за 2023 рік (в тому числі старшому солдату ОСОБА_1 на суму 1861 грн. 04 коп.), отже сума безпідставно виплаченого йому грошового забезпечення становить 4 652,61 грн., тому позивач вважає, що його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 20.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач у визначений судом строк відзив на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає таке.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що у результаті проведення внутрішнього аудиту за період діяльності з 01 червня 2019 року по 31 серпня 2023 року, відповідно до зведеного плану діяльності внутрішнього аудиту ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено, що в порушення п. 4 розділу XVI, п. 15 розділу 1 п.14 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення №260, військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 , яким виплачувалась премія та додаткова винагорода у випадках, коли вказані виплати не передбачені, як наслідок, допущено незаконних виплат грошового забезпечення на загальну суму 1 617 172,51 грн.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 грудня 2023 року №559, було здійснено коригування надмірно сплачених податків та зборів за 2023 рік на загальну суму 412 946 гривень 54 копійки, після чого сума безпідставно виплаченого грошового забезпечення особовому складу військової частини НОМЕР_1 становила 1 151 884 грн. 22 коп.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 26 січня 2023 року під час перебування на лікуванні в Тальнівській ЦРЛ Черкаської області старший солдат ОСОБА_1 перестав відповідати на телефонні дзвінки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 30 січня 2023 року №102 (з адміністративно господарської діяльності) призначено службове розслідування з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеню вини військовослужбовця.

Розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу та був незаконно відсутнім з 11 по 31 січня 2023 року. Після закінчення лікування 10 січня 2023 року проводив час вдома на власний розсуд, у військову частину повернувся 01 лютого 2023 року, документів, які б підтверджували законність його відсутності не надав. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене пунктом 5 статті 407 КК України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28 лютого 2023 року №153 «Про результати службового розслідування» на старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «догана» та позбавлено його додаткової грошової винагороди та щомісячної премії за квітень 2023 року, передбачених наказом Міністерства оборони України від 2018 року №260, однак на момент закінчення розслідування зазначені виплати вже були здійснені.

Оскільки, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.12.2023 року №559, було здійснено коригування надмірно сплачених податків та зборів за 2023 рік (в тому числі старшому солдату ОСОБА_1 на суму 1861,04 грн), тому сума безпідставно виплаченого йому грошового забезпечення становить 4652,61 грн.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу переплату грошового забезпечення в сумі 4652,61 грн, останній звернувся із позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 №160-IX (далі Закон №160-IX).

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ст. 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 6 Закону №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що старший солдат ОСОБА_1 не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу та був незаконно відсутнім з 11 по 31 січня 2023 року. Після закінчення лікування 10 січня 2023 року проводив час вдома на власний розсуд, у військову частину повернувся 01 лютого 2023 року, документів, які б підтверджували законність його відсутності не надав. Своїми діями старший солдат ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене пунктом 5 статті 407 КК України. Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.12.2023 року №559, було здійснено коригування надмірно сплачених податків та зборів за 2023 рік (в тому числі старшому солдату ОСОБА_1 на суму 1861,04 грн), тому сума безпідставно виплаченого йому грошового забезпечення становить 4652,61 грн.

Отже, за вищезазначений проміжок часу відповідач не виконував обов`язків військової служби, не з`явився вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу та не повідомив безпосереднього командира про своє місцезнаходження, тому суд дійшов висновку, що грошові кошти в розмірі 4652,61 грн виплачені ОСОБА_1 без достатньої правової підстави та підлягають стягненню з нього на користь позивача.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 818/1688/16, в якій вказано, що спори щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень віднесено до розгляду в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення зі служби.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача належить саме стягнути матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення в розмірі 4652,61 грн, а не зобов`язати його повернути вищезазначену суму переплачених коштів.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду, завдану державі шляхом переплати грошового забезпечення у сумі 4652 (чотири тисячі шістсот п`ятдесят дві) грн 61 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО