Справа № 280/322/25
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Справа № 280/322/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Максименко Л.Я., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 24.10.2024 №00 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-ІV із врахуванням до пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи по Списку №1, а саме: з 01.07.1988 по 31.12.1988, з 01.07.1992 по 31.07.1992, з 22.08.1992 по 01.09.1994, а також із врахуванням до загального страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 з 01.07.2023 по 31.12.2023, починаючи з 17.10.2024;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи по Списку №1, а саме: з 01.07.1988 по 31.12.1988, з 01.07.1992 по 31.07.1992, з 22.08.1992 по 01.09.1994, а також зарахувати до загального страхового стажу для обчислення пенсії період роботи Позивача з 01.07.2023 по 31.12.2023, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування 09.07.2003 № 1058-ІV, починаючи з 17.10.2024.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 04.12.2023 позивачу виповнилось 58 років та він набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на 2 роки по Списку №1. Вказує, що має 24 роки 6 місяців 18 днів страхового стажу для визначення права на пенсію, а також 6 років 1 місяць та 11 днів пільгового стажу по Списку№1, загальний стаж позивача для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 2 роки по Списку №1 становить 29 років 6 місяців 18 днів. Покликається на те, що подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до Закону №1058. Проте, відповідач 2 розглянув вказану заяву та прийняв рішення від 24.10.2024 №00 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та у зв`язку з недосягненням пенсійного віку. Зазначає, що через свого представника звернувся з метою отримання інформації щодо того, які саме періоди не було враховано до пільгового та до загального стажу. Листом від 08.11.2024 №2600-0202-8/215011 відповідач 1 надав інформацію у вигляді таблиці розрахунку стажу позивача, з якої чітко вбачається, що: для визначення права на пенсію взято до уваги лише 24 роки 0 місяців та 15 днів стажу, разом з тим, відповідачем зовсім не взято до уваги стаж Позивача з 01.07.2023 по 31.12.2024, що становить 6 місяців. Також, листом від 13.12.2024 №2600-0202-8/238613 відповідач 1 повідомив, що при ухваленні рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком до пільгового стажу позивача не зараховано період з 01.07.1988 по 31.12.1988 в якості учня вагранника ливарного цеху №13, адже зазначена професія не передбачена Списками; період 01.07.1992 по 31.07.1992 у зв`язку з відсутністю нарахувань заробітної плати у цей період; з 22.08.1992 по 01.09.1994, у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць ПАТ «Веркон» після 21.08.1992. Позивач вважає зазначені дії відповідача незаконними та необґрунтованими, здійсненими усупереч положенням чинного законодавства. На підставі чого, просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачем 1 відзив на позовну заяву не подано.

Відповідач 2 позовну заяву не визнав. У відзиві вх. № 3929 від 27.01.2025 вказав, що за результатами розгляду заяви позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було прийнято рішення про відмову в переведенні позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах №00 від 24.10.2024 року, оскільки на день звернення за перерахунком позивач не досяг пенсійного віку та не має права на призначення дострокової пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Зазначає. що за матеріалами пенсійної справи встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням наданих документів загальний страховий стаж складає 24 роки 03 місяці 14 днів, в тому числі на пільгових умовах - 3 роки 6 місяців 21 день. Вважає, що позивач не має законних підстав для переведення на пенсію за віком у зв`язку з відсутністю права на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 через недосягнення пенсійного віку, та відсутністю права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону №1058 через відсутність необхідного страхового та пільгового стажу. Тому вказує, що відсутні підстави для задоволення даного позову.

Ухвалою суду від 20.01.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/322/25. Призначено розгляд справи без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 09.07.2003 № 1058-ІV.

17.10.2024 позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було опрацьовано за принципом екстериторіальності заяву та прийнято рішення від 24.10.2024 №00 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу та у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Позивач не погодившись з рішенням відповідача 2, з вимогою вчинити певні дії, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Положеннями статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно частини 1 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Як встановлено судом, спірним рішенням відмовлено позивачу у призначенні дострокової пенсії на пільгових умовах по Списку№1, оскільки на день звернення за перерахунком заявник не досяг пенсійного віку та не має права на призначення дострокової пенсії, у зв` язку з відсутнісю необхідного страхового та пільгового стажу. Водночас, у рішенні не обгрунтовано, які саме періоди не зараховано та підстави їх неврахування до стажу позивача.

Як вбачається з розрахунку стажу та зазначено у листах відповідачів, рішенням Комісії ОСОБА_1 відмовлено у зарахуванні до пільгового стажу періодів з 01.07.1988 по 31.12.1988 в якості учня вагранника ливарного цеху №13, оскільки зазначена професія не передбачена Списками; з 01.07.1992 по 31.07.1992, у зв`язку з відсутністю нарахувань заробітної плати у цей період та з 22.08.1992 по 01.09.1994, у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць ПАТ «Веркон» після 21.08.1992.

Суд зауважує, що статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також згідно зі статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За змістом приписів пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_2 від 29.07.1983 містить записи про роботу позивача у спірні періоди за Списком №1.

Щодо доводів відповідача 2 про те, що не підлягає зарахуванню до пільгового стажу період в якості учня вагранника ливарного цеху №13, оскільки зазначена професія не передбачена Списками, суд зазначає наступне.

Постановою КМУ від 16 січня 2003 року №36 затверджений Список №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, він містить професію вагранника.

Згідно із роз`ясненням Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС «Про порядок застосування затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» від 2 квітня 1976 року №5/8 учні індивідуально-бригадного навчання користувалися правом на відповідну пенсію лише в тих випадках, якщо Списками передбачено виробництва (роботи) та цехи без перелічення конкретних професій.

Похідне слово «Учень» уперше було зафіксоване в Додатку В до Класифікатора професій ДК 003-95, затвердженого наказом Держстандарту України від 27 липня 1995 року №257, згідно із Змінами та доповненнями №4, затвердженими наказом Держстандарту України від 15 квітня 2002 року №2 230.

Передбачено це слово і відповідним додатком до чинного Національного класифікатора України ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327 (набув чинності 1 листопада 2010 року).

Похідне слово «Учень» застосовується до професійних назв робіт робітників середньої кваліфікації на час проходження первинної професійної підготовки особами, яких прийнято на роботу.

Похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, иключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії (примітка 1 до Додатка В).

Якщо назва професії працівника утворюється за допомогою похідного слова, передбаченого зазначеним вище Додатком В, у тому числі «Помічник», «Учень», «Стажист», із дотриманням зазначених вище умов, право його на пенсію за віком на пільгових умовах та інші пільги і компенсації визначаються на тих самих умовах, що і працівникові базової професії.

Професія формувальник ручного формування, заливальник, вагранник містяться у розділі 7 «Кваліфіковані робітники з інструментом» Класифікатора професій ДК 003:2010, який стосується професій, пов`язаних з виконанням робіт середньої кваліфікації, про що також зазначено у Класифікаторі професій ДК 003-95. Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників (випуск 42 Оброблення металу, частина 2 робітники) діапазон тарифних розрядів професії формувальник ручного формування, заливальник, вагранник становить від 2- го до 5-го розрядів, тобто професії формувальник ручного формування, заливальник, вагранник відносяться до професії робітників середньої кваліфікації.

За даними трудової книжки НОМЕР_3 позивач прийнятий на роботу в ливарний цех на посаду учня вагранника на період роботи з 1 липня 1988 року по 1 грудня 1988 року. Також в період роботи з 1 січня 1989 року по 1 вересня 1994 року позивач працював на посаді вагранника ливарного цеху в АТ «ВЕРКОН».

Таким чином, робота на посаді «учень вагранника ливарного цеху», на якій перебував позивач у період 1 липня 1988 року по 1 грудня 1988 року має бути зарахована до пільгового стажу позивач.

Щодо доводів про те, що не підлягає врахування період з 01.07.1992 по 31.07.1992, у зв`язку з відсутністю нарахувань заробітної плати, суд зазначає наступне.

Так, позивачем відповідачу було надано архівну довідку від 31.07.2023 №21/337. Згідно зазначеної довідки, позивачу було нараховано заробітну плату в період з 01.07.1992 по 31.07.1992 у розмірі 2108,10 грн.

Водночас, відсутність відомостей про заробітну плату, яку отримував позивач в періоди роботи відносно яких відповідач прийняв рішення про відмову у зарахуванні їх до пільгового стажу за Списком №1, не може бути правовою підставою для відмови у зарахуванні таких періодів роботи на відповідних посадах до пільгового стажу за Списком №1 для призначення пільгової пенсії.

Верховний Суд у постанові у справі № 341/460/17 від 09.10.2020 зробив висновок, що страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Указані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі № 316/1392/16-а, від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 21.05.2021 у справі № 343/659/17.

Щодо доводів про відсутність документів про результати атестації робочих місць ПАТ «Веркон» після 21.08.1992, суд зазначає наступне.

Так, пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 1, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами 1 та 2 статті 153 Кодексу законів про працю України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020, в результаті розгляду справи №520/15025/16-а дійшла висновку про те, що на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що атестація робочого місця є важливим елементом запобігання порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, зазначаючи, що пільгова пенсія призначається за результатами атестації робочих місць, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та, відповідно, надмірний тягар на пенсіонера.

Тому, зважаючи на те, що основним документом для підтвердження стажу роботи при вирішенні питання про призначення пенсії є трудова книжка, яка містить записи про спірні періоди роботи, відсутність атестації робочого місця не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу певних періодів роботи.

Крім того, позивач покликається на неврахування до його загального страхового стажу періоду роботи з 01.07.2023 по 31.12.2023, про що також свідчить розрахунок стажу.

В свою чергу, відповідачами ані в рішенні, ані у листах не обґрунтовано підстав неврахування вказаного періоду.

Судом встановлено, що відомості про вказаний період роботи містяться у довідці ОК-5, що підтверджує також сплату страхових внесків. Тому, суд не вбачає підстав для неврахування даного періоду до страхового стажу позивача.

Враховую викладене, суд приходить до висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 24.10.2024 №00, з огляду на підстави відмови у перерахунку пенсії, є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо способу захисту прав позивача, суд зазначає, що частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Водночас, адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, у даному випадку визначеного за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Запорізькій області, і, за відсутності всіх вихідних даних, необхідних для вирішення цього питання, не може бути розглянуте по суті судом.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин, з метою ефективного поновлення прав позивача, з урахуванням частини 2 статті 9 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 24.10.2024 №00 про відмову у перерахунку пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 періоди роботи 01.07.1988 по 31.12.1988, з 01.07.1992 по 31.07.1992, з 22.08.1992 по 01.09.1994, до загального страхового стажу період роботи з 01.07.2023 по 31.12.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2024 про перерахунок пенсії - перехід на дострокову пенсію за віком на пільгових умовах.

Обраний у справі судом спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам справедливості та забезпечить ефективне поновлення порушеного права позивача з урахуванням обставин цієї справи.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ст. 90 КАС України).

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із викладеним, судові витрати у розмірі 908,40 грн. на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м. Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд. № 16, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-Б, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області від 24.10.2024 №00 про відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 періоди роботи 01.07.1988 по 31.12.1988, з 01.07.1992 по 31.07.1992, з 22.08.1992 по 01.09.1994, до загального страхового стажу період роботи з 01.07.2023 по 31.12.2023 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.10.2024 про перерахунок пенсії - перехід на дострокову пенсію за віком на пільгових умовах.

В іншій частині вимог, - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 18.03.2025.

Суддя Л.Я. Максименко