Справа № 487/11128/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 487/11128/24

Перша інстанція: суддя Кузьменко В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А:

18 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою, в якій просила визнати протиправними та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.11.2024 року серії АВ №00002406, згідно з якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем не враховано, що оскаржувані постанови не містять даних щодо марки, моделі, державного номерного знаку напівпричіпу.

Також вказано, що транспортний засіб є контейнеровозом, тому максимальна дозволена маса становить не 40 т, а 42 т. За таких обставин, позивач вважає, що відповідачем не вірно здійснено розрахунок перевищення загальної маси та розміру застосованих штрафних санкцій.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що в оскаржуваній постанові зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу, які доводять перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України. Відтак, на переконання представника відповідача, постанови, що оскаржуються позивачем у цій справі, містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Щодо доводів про контейнеровоз, представник відповідача зазначив, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом в розумінні законодавства та не здійснював перевезення контейнеру, тому фактична маса транспортного засобу повинна бути не більше 40 тон.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

Апелянт наголошує, що судом не надано належної оцінки доводам позивача, що він здійснював вантажні перевезення транспортним засобом за допомогою напівпричепу-контейнеровоза, відомості про який не внесена до оскаржуваних постанов.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Згідно постанови серії АВ №00002406 від 04.11.2024 року, 03.11.2024 о 16.42 год. за адресою: Н-01, км. 206+200, Черкаська обл., відповідальна особа ОСОБА_1 допустила рух транспортного засобу DAF FT XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 34,775% (13,91 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 26,365% (3,032 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 22,675 %, при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані осями понад 1,3 м до 1,4 м. відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КупАп. Притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , відповідно до якого власником DAF FT XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , відповідно до якого власником ТЗ KRONE SDR 27, днз. НОМЕР_4 є ОСОБА_2 .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять жодних доказів, що належний позивачу транспортний засіб здійснював перевезення контейнерів. Як наслідок, висновки відповідача щодо перевищення позивачем маси транспортних засобів у відсоткову визначенні є обґрунтованими та доведеними.

Також судом констатовано належність та допустимість доказів, якими встановлено наявність події адміністративного правопорушення та не виявлено допущених порушень процедури, які б давали підстави для скасування оскаржуваних постанов.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує, зокрема, загальна маса двовісного автомобіля (тягач) з трьохвісним напівпричепом перевищує 40 тон, а максимальне навантаженню на строєні осі при відстані між осями понад 1,3м до 1,4м - 24 тони.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Дія частини другої цієї статті передбачає відповідальність за правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів, у вигляді штрафу у розмірах, зокрема, п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно-правових санкцій.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174 (далі - Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Пунктом 8 Порядку № 1174 передбачено, що вимоги до технічних засобів автоматичних пунктів визначаються Технічним регламентом засобів вимірювальної техніки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2016 року № 163.

Відповідно до п. 9 зазначеного Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, засоби вимірювальної техніки можуть бути надані на ринку та/або введені в експлуатацію в разі, коли вони відповідають вимогам цього Технічного регламенту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

Відповідно до п. 12 Порядку № 1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Згідно з п. 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Інформаційні файли з винесеними постановами передаються до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Колегією суддів встановлено, що посадовими особами Укртрансбезпеки використовувалось вимірювальне обладнання комплексного технічного засобу марки що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 10, автомобільна дорога за адресою Н-01, км 206+200, Черкаська обл., який є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується свідоцтвами про повірку №35-02/4097 та №35-02/4098, які чинні до 07.10.2025 року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зафіксована технічним засобом інформація про перевищення автомобілем позивача нормативних параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України, у розумінні статті 251 КУпАП, є належним доказом підтвердження вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статей 229, 255, 279-5, 279-8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, частини другої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 червня 2015 року № 460, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103, та з метою нормативно-правового врегулювання питань здійснення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті проваджень у справах про адміністративні правопорушення наказом Міністерства інфраструктури України від 27 вересня 2021 року № 512 затверджено, зокрема, Інструкцію з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі.

Пунктом 3 розділу ІІ Інструкції № 512 встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 2 до цієї Інструкції.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані постанови містять всі необхідні реквізити, відповідно до додатку 2 Інструкції та КУпАП.

Так, постановою серії АВ №00002406 від 04.11.2024 року встановлено, що 03.11.2024 року о 16.42 год. за адресою: Н-01, км. 206+200, Черкаська обл., відповідальна особа ОСОБА_1 допустила рух транспортного засобу DAF FT XF 105.460, ДНЗ НОМЕР_1 , із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 34,775% (13,91 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 26,365% (3,032 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 22,675 %, при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані осями понад 1,3 м до 1,4 м., відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

В оскаржуваних постановах в графі фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу вказані всі зафіксовані показники, зокрема, кількість вісей, спарені колеса, відстань між осями, навантаження на вісь, загальна маса.

Також, містить формулу розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Зазначено виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортних засобів, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Як зазначалось раніше, відповідальність згідно ч.2 ст.132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян наступає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%, що з огляду на зафіксовані параметри мало місце у даному випадку.

Стосовно доводів апелянта, що належний йому транспортний засіб є спеціалізованим сідловим тягачем, тип напівпричепу-контейнеровоз, а отже відповідно до п. 22.5 ПДР масою перевищення для такого транспортного засобу є понад 42 тони, колегія суддів вважає їх помилковими з наступних підстав.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України Про автомобільний транспорт причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем; напівпричіп - причіп, вісь (осі) якого розміщено позаду центра мас транспортного засобу (за умови рівномірного завантаження) і який обладнано зчіпним пристроєм, що забезпечує передачу горизонтальних і вертикальних зусиль на інший транспортний засіб, що виконує функції тягача.

Положеннями п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року №363 визначено, що сідельний тягач - автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Таким чином, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів.

Відповідно до наказу Міністерства транспорту України від 14.01.1997 року №363 Про затвердження правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі наказ №363) дано визначення н/причеп-контейнеровоз - транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій-контейнерів.

Згідно з п.п.17.2-17.5 наказу №363, забороняється перевозити в універсальних контейнерах вантажі, які швидко псуються, сипучі вантажі без тари, вибухові, займисті, їдкі та отруйні речовини, смердючі вантажі та ті, які забруднюють стіни і підлогу контейнера, а також вантажі, які не можуть бути завантажені в контейнер або вивантажені з нього без застосування вантажно-розвантажувальних механізмів. Універсальні автомобільні контейнери, що належать перевізникам, повинні мати єдину нумерацію, а також нанесене фарбою, що контрастно виділяється від кольору контейнера, таке маркування: розпізнавальний знак; номер контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м, місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Універсальні автомобільні та спеціальні контейнери, які належать власникам вантажу, повинні мати маркування, яке запроваджене власником майна. При цьому обов`язково наноситься вантажність і маса тари контейнера, а також внутрішній об`єм контейнера (куб.м).

Пунктом 17.9. наказу №363 приймання вантажів для перевезення в контейнерах здійснюється: при наявності договору - на підставі заявки, а при відсутності договору - разового договору.

В свою чергу з свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 вбачається, що напівпричіп KRONE SDR27 є спеціалізованим напівпричепом/загальним Н/ПР-контейнеровоз, який переобладнано для перевезення як контейнерів, так і борту з тентом для перевезення різного вантажу (а.с.21)

З наявних в матеріалах справи фотофіксації правопорушення колегія суддів вбачає, що напівпричів використовувався саме з бортом та тентом, що виключає перевезення контейнерів.

Крім того, стверджуючи про перевезення саме контейнеру, позивач не надав жодного доказу для підтвердження власних доводів до судів першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин сам факт реєстрації причепу контейнеровозом не поширює вагові норми, передбачені п.22.5 Правил дорожнього руху, на відповідний транспорт з огляду на відмінну форму використання.

Щодо відсутності в оскаржуваній постанові відомостей про спеціалізований напівпричіп KRONE SDR27, з державним номерним знаком НОМЕР_5 , вона їх дійсно не містить. Однак судова колегія не може визнати такий формальний недолік оформлення постанови, як підставу для її скасування при наявних доказах суттєвого перевищення навантаження транспортного засобу.

Крім того, нормативні параметри, передбачені п.22.5 ПДР України, визначені для руху саме транспортних засобів та їх составів, оскільки напівпричіп не взмозі самостійно пересуватися та перевозити вантаж без тягача, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить висновку, що належними та допустимими доказами підтверджено, що вагові параметри транспортного засобу, який належить позивачу, перевищили нормативно допустимі вагові обмеження, що є підставою для накладення адміністративного стягнення на підставі ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

12.03.2025 року судом апеляційцної інстанції задоволена заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від 04.11.2024 року серії АВ №00002406 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 51 000 грн до закінчення розгляду даної справи.

Оскільки судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та, як наслідок, для задоволення її позовних вимог заходи забезпечення позову підлягають скасуванню відповідно до ч.6 ст.157 КАС України.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2025 року залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті на підставі ухвали П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2025 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко