Справа № 420/18805/24
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/18805/24
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:

04.10.2024 року;

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Крусяна А.В.

Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 11.03.2024 року № 43 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 , до страхового стажу періоди роботи в Управлінні виробничо-технологічної комплектації (УПКТ) треста «Южсельспецмонтаж» з 19.02.1990 по 01.07.1990 роки - на посаді інженера відділу реалізації та з 01.07.1990 по 29.12.1990 роки - на посаді інженера групи з підготовки виробництва та комплектації об`єктів, у Приватному підприємстві «Агромет 2005» на посаді інженера-комплектувальника - з 01.04.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.10.2010 по 28.02.2011 та з 01.01.2012 по 28.02.2012 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV з 16 березня 2024 року.

В обґрунтування позову зазначено, що формальні неточності та недоліки у документах про стаж, зокрема в трудовій книжці, за загальним правилом не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист за наявності у трудовій книжці достатніх відомостей для підтвердження трудового стажу.

Позивачка звертає увагу, що на дату прийняття спірного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 11.03.2024 року № 43 їй виповнилось повних 60 років, вона мала страховий стаж 31 рік 7 місяців 12 днів, що дає повне право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024року адміністративний позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №43 від 11.03.2024 року.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.03.2024 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Вирішуючи спір по суті та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи відповідно до записів трудової книжки з 19.02.1990 року по 01.07.1990 року та з 01.07.1990 року по 29.12.1990 року з підстав не засвідчення вказаних записів відтиском печатки підприємств є протиправними, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №43 від 11.03.2024 року про відмову у призначенні пенсії прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим судом зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивачки.

В свою чергу в задоволенні решти позовних вимог суд відмовив, оскільки рішення №43 від 11.03.2024 року не містить жодних даних щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 у приватному підприємстві «Агромет 2005» на посаді інженера-комплектувальника - з 01.04.2009 року по 30.04.2009 року, з 01.06.2009 року по 31.05.2010 року, з 01.10.2010 року по 28.02.2011 року та з 01.01.2012 року по 28.02.2012 року.

Також, судом було відмовлено в задоволенні вимоги позивача звернуті до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки що оскаржуване рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з`ясування судом обставин справи, просить змінити рішення суду та задовольнити позовні вимоги шляхом викладення резолютивної частини в редакції позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що у розрахунку стажу позивачки, доданого до спірного рішення від 11.03.2024 року № 43, в хронологічному порядку вказано лише періоди роботи позивача у Приватному підприємстві «Агромет-2005» як зараховані відповідачем до її страхового стажу.

При цьому у спірні періоди з 01.04.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.10.2010 по 28.02.2011 та з 01.01.2012 по 28.02.2012 роки позивач безперервно працювала у Приватному підприємстві «Агромет-2005», однак такі відомості у розрахунку стажу відсутні. Позивач акцентує увагу на тому, що відомості про незараховані періоди роботи у розрахунку стажу за загальним правилом не зазначаються, а тому навіть незважаючи на не зазначення відповідачем підстав не зарахування до страхового стажу спірних періодів з 01.04.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.10.2010 по 28.02.2011 та з 01.01.2012 по 28.02.2012 роки у оскарженому рішенні, не свідчить про те, що вони зараховані Пенсійним фондом.

Апелянт зазначає, що до позовної заяви позивачем додано індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), які підтверджують не зарахування до її страхового стажу періодів роботи у Приватному підприємстві «Агромет-2005» на посаді інженера-комплектувальника - з 01.04.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.10.2010 по 28.02.2011 та з 01.01.2012 по 28.02.2012 роки. З цих відомостей про застраховану особу чітко вбачається, що в зазначені вище періоди Приватне підприємство «Агромет-2005» не сплачувало за позивача, як за свого працівника, страхові внески.

На думку апелянта, відповідно до зазначених документів, наявних в матеріалах справи, викладені вище фактичні обставини дійсно мали місце та повинні були б досліджені судом першої інстанції під час розгляду справи.

Також, апелянт не погоджується з обраним судом першої інстанції способом захисту порушеного права та вважає, що в даному випадку слід зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області зарахувати спірні періоди до страхового стажу та призначити пенсію

Відповідачами відзив на апеляційну скаргу у встановлені судом строки не надано.

Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, позивачка 04.03.2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком (копія додається) відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності було визначено структурний підрозділ органу, шо призначає пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 11.03.2024 року № 43 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

У рішенні від 11.03.2024 року № 43 відповідач зазначив, що страховий стаж особи становить 29 р. 01 м. 05 д.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи в трудовій книжці НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986 року, з 19.02.1990 по 01.07.1990 та з 01.07.1990 по 29.12.1990, оскільки записи №4 та №7 про звільнення з роботи не засвідчені відтиском печатки підприємств, чим порушено вимоги "Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993р.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 11.03.2024 року № 43 про відмову у призначенні пенсії за віком, а також, вважаючи не правомірним не зарахування до її страхового стажу періодів роботи зазначених в трудовій книжці НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986 року, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Предметом апеляційного розгляду є апеляційна скарга ОСОБА_1 щодо оскарження рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До впровадження системи персоніфікованого обліку порядок обчислення страхового стажу визначався Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII).

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітника. Трудові книжки ведуться на всіх робітників, які працюють на підприємстві, в установі, організації понад п`ять днів, у тому числі на сезонних і тимчасових працівників.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зазначив, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області від 11.03.2024 року № 43 не містить підстав для відмови у призначенні пенсії висновків про не зарахування до страхового стажу позивачки періодів роботи у Приватному підприємстві «Агромет-2005» на посаді інженера-комплектувальника - з 01.04.2009 по 30.04.2009, з 01.06.2009 по 31.05.2010, з 01.10.2010 по 28.02.2011 та з 01.01.2012 по 28.02.2012 роки.

В свою чергу колегія суддів з цього приводу вважає за необхідне зазначити, що пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, чітко визначено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком.

Матеріалами справи встановлено, що згідно розписки-повідомлення від 04.03.2024 року до заяви про призначення пенсії позивачем було додано паспорт, диплом, свідоцтво про шлюб та трудову книжку.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки НОМЕР_1 дата заповнення 01.09.1986 року позивачка 25.07.2005 р. була прийнята на роботу у Приватне підприємство «Агромет-2005» на посаду інженера-комплектувальника та звільнена з цієї посади 18.04.2012 р., тобто у період з 25.07.2005 р. по 18.04.2012 р. безперервно працювала на відповідній посаді (а.с.39).

Слід зазначити, що всі записи в трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 в повній мірі відповідають приписам наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях».

В свою чергу, до оскаржуваного рішення від 11.03.2024 року № 43 про відмову у призначенні пенсії було Пенсійним фондом було надано розрахунок стажу позивачки, з якого можна встановити, які періоди роботи були включені у зарахований стаж (а.с.34).

Однак, як вірно зазначає позивач в позовній заяві та в апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області не зарахувало до страхового стажу періоди роботи позивача у Приватному підприємстві «Агромет-2005» на посаді інженера-комплектувальника з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., з 01.10.2010 р. по 28.02.2011 р. та з 01.01.2012 р. по 28.02.2012 р., проте інші періоди роботи у цьому підприємстві зараховані відповідачем. При цьому, в зазначений період з 25.07.2005 р. по 18.04.2012 р. позивачка з цього підприємства не звільнялась та в порядку відрядження на інші підприємства не переводилась, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Як встановлено з матеріалів справи не відображення відповідачем в розрахунку стажу спірних періодів обумовлено несплатою ПП «Агромет-2005» за ОСОБА_1 страхових внесків у ці періоди роботи, про що свідчить інформація наявна у Формі ОК-5 (а.с. 40-42).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов`язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Наведене кореспондується положенням частини другої статті 24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно статті 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Колегія суддів звертає увагу на висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 року у справі №144/669/17 та від 20.03.2019 року у справі № 688/947/17, згідно яких несплата страхувальником страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємстві, оскільки працівник не несе відповідальності за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку сплати страхових внесків.

Правого обґрунтування стосовно не зарахування до страхового стажу періоду робіт позивачки (з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., з 01.10.2010 р. по 28.02.2011 р. та з 01.01.2012 р. по 28.02.2012 р.) оспорюване за позовом у цій справі рішення УПФУ не містить. При цьому, встановлені у справі обставини свідчить про неповноту розгляду органом пенсійного фонду поданих матеріалів, що підлягають врахуванню під час призначення позивачці пенсії за віком.

На переконання апеляційного суду, фактична відсутність в оспорюваному рішенні мотивів не зарахування спірного періоду робіт (з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., з 01.10.2010 р. по 28.02.2011 р. та з 01.01.2012 р. по 28.02.2012 р.) не підтверджує правомірність та обґрунтованість оспорюваного рішення УПФУ у відповідній частині.

В контексті наведеного слід враховувати, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Враховуючи, що на розгляд УПФУ подано повні відомості про трудовий стаж, однак такі не були враховані органом пенсійного фонду, у тому числі відповідачем не обґрунтовано причини не зарахування цих періодів робіт до страхового стажу позивачки, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про відсутність порушеного права під час вирішення питання про призначення пенсії за віком, за захистом якого позивачка звернулась до адміністративного суду.

Усуваючи допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину рішення, зазначивши про обов`язок УПФУ враховувати наявність у позивачки права на зарахування до страхового стажу періодів роботи (з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., з 01.10.2010 р. по 28.02.2011 р. та з 01.01.2012 р. по 28.02.2012 р.) під час вирішення поданої заяви про призначення пенсії за віком.

Щодо доводів апелянтки про необхідність зобов`язання Пенсійний фонд зарахувати періоди роботи до страхового стажу та про те, що саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області слід покласти такий обов`язок , а також щодо доводів про те, що саме зобов`язання призначити пенсію є належним способом захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.

З огляду на положення п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та готує документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії, зокрема прийняття відповідного рішення, оскільки прийняттю такого рішення передує дослідження та аналіз відповідного стажу роботи особи, що звернулася за призначенням пенсії; перевірка та оцінка наданих доказів на предмет їх прийнятності та достатності.

Приймаючи рішення № 43 від 11.03.2024 року УПФУ не виконало свого обов`язку щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, передусім, відомостей трудової книжки позивача, а також не скористалося правом звернення до установи, де працювала заявниця, із відповідними запитами щодо підтвердження страхового стажу її роботи при наявності відповідних сумнівів щодо цього.

Наведені обставини свідчать про передчасність доводів апелянтки про наявність підстав для зобов`язання УПФУ призначити пенсію за віком, адже завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства.

Також, колегія суддів враховує, що органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020р. №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В даному випадку заява позивачки про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Вінницькій області, за результатом якої прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, яке оскаржується в рамках даної справи.

Відтак, відповідальним за опрацювання заяви позивачки та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ в Вінницькій області, а тому саме на нього має бути покладено обов`язок відновлення порушених прав позивачки, що було вірно встановлено судом першої інстанції при розгляді справи.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивачки у спірних правовідносинах є висновком суду про зобов`язання ГУ ПФУ в Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.03.2024 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судами першої та апеляційної інстанцій.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, тому рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає зміні в його мотивувальній частині, шляхом доповнення її висновками, викладеними у постанові апеляційного суду, що стосуються періоду роботи позивачки у Приватному підприємстві «Агромет-2005» на посаді інженера-комплектувальника з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., з 01.10.2010 р. по 28.02.2011 р. та з 01.01.2012 р. по 28.02.2012 р., а в решті рішення суду слід залишити без змін.

Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року змінити, доповнивши мотивувальну частину рішення висновками, викладеними у постанові апеляційного суду щодо наявності у ОСОБА_1 права на зарахування до страхового стажу періоду роботи у Приватному підприємстві «Агромет-2005» на посаді інженера-комплектувальника з 01.04.2009 р. по 30.04.2009 р., з 01.06.2009 р. по 31.05.2010 р., з 01.10.2010 р. по 28.02.2011 р. та з 01.01.2012 р. по 28.02.2012 р.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв