Справа № 260/2/25
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 березня 2025 рокум. Ужгород№ 260/2/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Рейті С.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення (відповідно до ст. 382 КАС України), -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 19.03.2025 року частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства "Документ" в особі відокремленого підрозділу - Філія у Республіці Польща, про визнання бездіяльності протиправною.

При цьому, суд констатує, що в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 27.01.2025 року про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення (відповідно до ст. 382 КАС України), яку згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.01.2025 року зареєстровано в автоматизованій системі документообігу суду з подальшим створенням картки додаткових матеріалів (КДМ), а відтак, вказана заява розглядається судом після ухвалення рішення у справі.

Зі змісту вказаної заяви, ОСОБА_1 просить суд застосувати засіб судового контролю і під час ухвалення рішення суду, не на користь суб`єктів владних повноважень - Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в особі Ужгородського відділу № 1 Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, Державного підприємства «Документ» в особі відокремленого підрозділу - філії ДП «Документ» в Польщі, зобов`язати вказаних суб`єктів владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Необхідність застосування заходу судового контролю за виконанням судового рішення обгрунтована тим, що не дивлячись на те, що судом вже була встановлена протиправною бездіяльність ДМС України та її структурних підрозділів, та підприємств, і рішення, згідно з якими встановлена така противоправна діяльність, набрали законної сили, тисячі паспортів громадян України для виїзду за кордон всупереч законодавству України, та головного закону нашої держави - Конституції України, так і не видаються громадянам відповідачами - ДМС України та її структурними підрозділами та підприємством.

Крім того, в своєму відзиві на адміністративний позов від 20.01.2025 року (документ сформовано в системі електронний суд 20.01.2025 року), Державне підприємство «ДОКУМЕНТ», вказує що «позовні вимоги в частині, щодо видачі оформленого на ім`я Позивача паспорта громадянина України для виїзду за кордон не підлягають до задоволенню».

В своєму відзиві ні ДМСУ ні ДП «Документ» не вказує, що саме порушено позивачем (яких документів їм не надано для отримання паспорту, що саме порушив позивач, у зв`язку з чим йому не видають документ та інше), і при яких умовах він може отримати замовлений та оплачений документ.

Натомість відповідачі вказують на те, що «позовні вимоги в частині, щодо видачі оформленого на ім`я позивача паспорта громадянина України для виїзду за кордон не підлягають до задоволенню».

Тим самим, відповідачі визнають, що відмовляються видавати позивачу паспорт громадянина України для виїзду за кордон, і це не зважаючи на те, що вже є безліч рішень судів, на користь громадян які набрали законної сили.

Так, підстави для позову, викладені позивачем в своїй позовній заяві аналогічні підставам в позовних заявах, задоволених Закарпатським окружним адміністративним судом, в них аналогічний предмет, та ті ж самі відповідачі, але незважаючи на це, ДМС України та її структурні підрозділи, та підприємство продовжують порушувати законні права позивача на протязі більше ніж 9 місяців.

Таким чином, наведені доказі підтверджують намір відповідачів ухилитися від виконання судового рішення.

29.01.2025 року представником ДМС України було подано заперечення на вказану заяву.

Зі змісту поданих заперечень, позивач у своїй заяві зазначає, що Закарпатським окружним адміністративним судом винесено декілька рішень суду, якими бездіяльність Державної міграційної служби України та її територіальних, структурних підрозділів та підприємств визнано протиправною, а вказаний центральний орган виконавчої влади суд зобов`язав вчинити певні дії. (Рішення від 20.01.2025 року по справі № 260/7938/24; рішення від 05.11.2024 року по справі № 260/4777/24; Рішення від 11.11.2024 року, по справі № 260/5659/24). Також, вказує, що не дивлячись на те, що судом вже була встановлена протиправною бездіяльність ДМС України та її структурних підрозділів, та підприємств, і рішення, згідно з якими встановлена така противоправна діяльність, набрали законної сили, тисячі паспортів громадян України для виїзду за кордон всупереч законодавству України, та головного закону нашої держави - Конституції України, так і не видаються громадянам відповідачами - ДМС України та її структурними підрозділами та підприємством.

Однак позивач вводить суд в оману, оскільки зазначена позивачем інформація не відповідає дійсності з огляду на таке.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 (260/5659/24) позов задоволено частково та визнано протиправною бездіяльність ДП «Документ» щодо не надіслання до відокремленого підрозділу Державного підприємства Документ Філія в Польщі у м. Варшава закордонного паспорту; зобов`язано ДП «Документ» надіслати до відокремленого підрозділу Державного підприємства Документ Філія в Польщі у м. Варшава закордонний паспорт особи.

Тобто у вказаному рішенні не встановлено бездіяльність ДМС та її територіальних, структурних підрозділів.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05.11.2024 року (260/4777/24) позов задоволено повністю.

В той же час, рішення суду від 05.11.2024 року не набрало законної сили та оскаржується в апеляційній інстанції.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 року (260/7938/24) позов задоволено частково. Вказане рішення не набрало законної сили.

Тобто рішення суду на які посилається позивач не набрали законної сили, а тому твердження позивача, що протиправна бездіяльність ДМС встановлена, є хибним.

Звертає увагу, що ДМС та відповідним територіальним органом виконано свої повноваження у відповідності до визначеної законодавством процедури. Про що і зазначалося у відзиві на позовну заяву.

Позивачем не надано доказів підтвердження про намір відповідачів ухилитися від виконання судового рішення та не наведено об`єктивних аргументів щодо необхідності вжиття таких процесуальних заходів у вигляді встановлення судового контролю. Крім того, рішення у вказаній справі не ухвалено.

З огляду на викладене, ДМС вважає заяву позивача передчасною та не обґрунтованою, адже, таким чином нівелюється сама суть та завдання судового контролю, при цьому, звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, заявник наводив доводи та аргументи, що вказують на невиконання відповідачем рішення суду, що набрало законної сили. В той же час рішення суду на які посилається позивач не набрали законної сили та оскаржуються в апеляційній інстанції.

Враховуючи викладене, ДМС вважає заяву необгрунтованою та не підтвердженою належними доказами та такою, шо грунтується на припущеннях позивача.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд зазначає наступне.

Статтею 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зазначає, що інститут судового контролю за виконанням судового рішення спрямований на забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві. Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч.ч. 1-2 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами статей 129 та 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частинами 2-3 статті 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Також, статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що норми Кодексу адміністративного судочинства України не містять обмеження щодо стадій процесу на яких може бути вирішено питання про застосування заходів судового контролю, передбачених частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Тобто, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд може й після ухвалення такого рішення за наслідком розгляду клопотання позивача.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі № 800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17 та в ухвалі від 05.07.2018 у справі № 206/3911/17.

Так, виконанням рішення суду є вчинення відповідачем дій у повній відповідності із резолютивною частиною рішення.

Якщо, рішення суду відповідачем не виконується, це є перепоною у завершенні судового провадження і в реалізації громадянином його гарантованого Конвенцією "права на справедливий суд".

Між тим, за змістом постанови Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 04.03.2020 року у справі № 539/3406/17.

Відповідно до вимог ч. 5 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Слід зауважити, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суду є правом, а не обов`язком суду.

Аналогічна правова позиція підтверджується практикою Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, що викладена у додатковій постанові від 31.07.2018 року у справі № 235/7638/16-а та в ухвалах від 10.12.2018 року у справі № 807/2358/15, від 17.10.2019 року у справі № 826/12592/14.

Таким чином, оскільки позивачем не наведено аргументів щодо необхідності вжиття таких процесуальних заходів у вигляді встановлення судового контролю і ненадання доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Керуючись ст. ст. 5, 14, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення (відповідно до ст. 382 КАС України) - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду у встановлений ст. 295 КАС України п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя С.І. Рейті