Справа № 477/1480/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 477/1480/24
Перша інстанція: суддя Семенова Л.М.,
повний текст судового рішення
складено 21.08.2024, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про ухвалення додаткового судового рішення по справі за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
До суду надійшов позов ОСОБА_1 , поданий його представником Цвігуном Андрієм Вікторовичем через систему «Електронний суд», відповідно до якого позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенка Володимира Васильовича про накладення адміністративного стягнення №ПС002226 від 28 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову начальника відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті Романенка Володимира Васильовича про накладення адміністративного стягнення №ПС002226 від 28 травня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 51 000 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 132-1 КУпАП. Закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 Цвігуна Андрія Вікторовича про ухвалення додаткового рішення у справі щодо судових витрат - задовольнити частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), , адреса 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 484, 48 грн. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

На рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати казане додаткове рішення суду, стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки), , адреса 03150, м.Київ, вул. Фізкультури, 9, на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у суді першої інстанції пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2024 року залишено без змін.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2024 року скасовано в частині відмови в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Прийнято у справі №477/1480/24 в цій частині нову постанову щодо розподілу витрат на правову допомогу, якою заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про стягнення на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ) 5 000 (п`ять тисяч гривень) грн. витрат на професійну правничу допомогу шляхом безспірного списання.

В решті додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2024 року залишено без змін.

20.02.2025 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, розподіливши судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог під час апеляційного розгляду.

В обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цвігун Андрій Вікторович зазначив, що в апеляційній скарзі на додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 вересня 2024 року стороною позивача було зазначено, що Витязь Є.О. поніс та планує понести витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції (в рамках даного апеляційного провадження), орієнтовний розмір яких складає 6000 грн. Детальний розрахунок витрат на правову допомогу буде надано наприкінці апеляційного розгляду або після ухвалення рішення апеляційним судом, коли буде підписано акт приймання-передачі.

Також, у апеляційному провадженні щодо оскарження рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.08.2024 року (по суті спору) у п.5 відзиву на апеляційну скаргу було зазначено, що в повному обсязі докази на підтвердження понесеного розміру витрат на правову допомогу Позивачем будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Попередній розмір витрат на правову допомогу в апеляційному суді становить 6000 грн.

Як зазначає адвокат Цвігун Андрій Вікторович, 19 лютого 2025 року між представником позивача та Позивачем та підписано акт приймання-передачі виконаної роботи №4 відповідно до кореспондуючого договору про надання правової допомоги №10/04 від 10.04.2024 року та доручення №1 (додаткової угоди) від 10.04.2024 року.

В рамках апеляційних проваджень представником позивача було виконано наступну роботу та її вартість:

- підготовка та подання до суду апеляційної скарги на додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.08.2024 року у справі 477/1480/24 2 години роботи, що становить 4000 грн.;

- ознайомлення з апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.08.2024 року у справі 477/1480/24, підготовка та подання відповіді на вказану апеляційну скаргу до суду 3 години роботи, що становить 6000 грн.

Таким чином, як вказує адвокат Цвігун Андрій Вікторович, у зв`язку з розглядом вказаної адміністративної справи в апеляційному суді (провадження щодо оскарження рішення по суті позовних вимог та провадження щодо оскарження додаткового рішення) Позивачем були понесені витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, на загальну суму 10 000 грн.

25 лютого 2025 року до суду апеляційної інстанції від Державної служби України з безпеки на транспорті надійшли заперечення щодо клопотання про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, згідно яких, відповідач просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Витязя Є.О. витрат на правничу допомогу адвоката.

Дослідивши обґрунтування заяви про ухвалення додаткового судового рішення та заперечення відповідача щодо клопотання про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з вимогами ч.9 ст.139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до вимог ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно з вимогами п.п.1, 2, 6 ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до вимог п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Згідно з вимогами ст.28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року з`їздом адвокатів України, формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З наведених правових норм вбачається, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи та підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Також відповідно до вимог ч.ч.6, 7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, Дорученням №1 (додаткова угода) до Договору про надання правничої (правової) допомоги №10/04 від 10.04.2024 року встановлена вартість однієї години роботи адвоката, пов`язаної з виконанням вказаного доручення, становить 2000 грн. (п.3.4 Доручення №1) (т.1 а.с.220, 221).

З акту приймання-передачі виконаної роботи №4 від 19.02.2024 року до Договору про надання правничої допомоги №10/04 від 10.04.2024 року та Доручення №1 (додаткової угоди) від 10.04.2024 року було надано позивачу наступну правничу допомогу:

- підготовка та подання до суду апеляційної скарги на додаткове рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.08.2024 року у справі 477/1480/24 2 години роботи, що становить 4000 грн.;

- ознайомлення з апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.08.2024 року у справі 477/1480/24, підготовка та подання відповіді на вказану апеляційну скаргу до суду 3 години роботи, що становить 6000 грн.

Згідно п.3.4 Доручення №1 (додаткової угоди) до договору про надання правової допомоги №10/04 від 10.04.2024 року вартість однієї години роботи адвоката, пов`язаної з виконанням вказаного доручення, становить 2000 грн.

Разом адвокатом Цвігуном А.В. на час складання акту приймання-передачі було надано послуг на загальну суму 10 000 гривень (5 годин).

Як вже було зазначено, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява №71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява №72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн. є необґрунтованим, завищеним та неспівмірним зі складністю справи.

Так, при вирішенні питання розподілу витрат, пов`язаних із правовою допомогою адвоката, колегія суддів зазначає, що підготовка та подання апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, аналіз чинного законодавства України, судової практики, побудова стратегії захисту прав Клієнта, консультування Клієнта щодо змісту та аргументів відповідача не вимагала великого обсягу аналітичної роботи.

Колегія суддів не оспорює права адвоката самостійно визначати гонорар, однак, у даному випадку, не може вважати, що при встановленні такого розміру гонорару врахована складність даної справи та інші істотні обставини.

Разом з тим, наявні у матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі (10 000 грн.) з іншої сторони у справі, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Колегія суддів також враховує доводи заперечення Державної служби України з безпеки на транспорті щодо клопотання про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі №477/1480/24.

Колегія суддів наголошує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019р. по справі №826/841/17.

Фактично доводи заперечень Державної служби України з безпеки на транспорті щодо клопотання про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у справі №477/1480/24 зводяться лише до того, що позивачем не доведено співмірність понесених витрат з критеріями, визначеними частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Однак, частиною 6 статті 134 КАС України, передбачено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи є завищеною у контексті дослідження обсягу фактично наданих ним послуг із урахуванням складності справи та, відповідно, співмірності обсягу цих послуг і витраченого адвокатом часу із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

В обсязі встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для їх зменшення та стягнення з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 4 000 грн. та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору, наданої адвокатом правничої допомоги та відповідає вимогам «розумності» та «співмірності».

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 252, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цвігуна Андрія Вікторовича про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування судових витрат задовольнити частково.

Прийняти по справі №477/1480/24 додаткову постанову, якою здійснити розподіл судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 9) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ) 4 000 (чотири тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верхового Суду.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко