Справа № 600/1982/24-а
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1982/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маренича І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби № 0-2411-UA0080963 від 05.06.2023 року про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 13000 грн за податковий період 2022 року;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління державної податкової служби № 0-2411- UA000354 від 05.06.2023 року про нарахування податкового зобов`язання в розмірі 14736,80 грн за податковий період 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення, яким позивачу визначено до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальному розмірі 27736,80 грн.

Позивач не погоджується з такими податковими рішеннями та вказує на те, що контролюючим органом безпідставно нараховано суми податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (об`єкти нежитлової нерухомості), оскільки він є сільськогосподарським товаровиробником, а нежитлові приміщення, які належать йому на праві власності, відносяться до будівель (споруд), призначених для використання у сільськогосподарській діяльності, а тому в силу приписів підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України такі об`єкти не є об`єктом оподаткування.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано відзив на позов, відповідно до змісту якого заперечує проти задоволення позовних вимог. Вказує, що за даними інформаційних баз відповідача у власності позивача обліковується:

- об`єкт нежитлової нерухомості ( АДРЕСА_1 ) - приміщення пекарні та олійні, камінь - ракушняк, літ. А-1, навіс літ. Б, огорожа №-1-2, димова труба;

- об`єкт нежитлової нерухомості (вул. Сагайдачного, 2 Г, с. Ширівці, Дністровський район, Чернівецька область) - цільове призначення для будівництва, обслуговування будівель торгівлі.

Таким чином, на думку відповідача, оскільки абз. ж п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПКУ з об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виключено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, то за об`єкти нерухомості, які класифікуються у класі 1271 ДК 018-2000, але не використовуються власником сільськогосподарським товаровиробником для виробництва сільськогосподарської продукції, переробки власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізації, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачується на загальних підставах. Саме тому позивачу сформовано податкові повідомлення-рішення.

Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права та їх обтяжень, у власності позивача перебуває :

- приміщення пекарні та олійні камінь - ракушняк, літ. А-1, навіс літ. Б, огорожа №-1-2, димова труба загальною площею 400 кв. м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250, номер запису про право власності на нерухоме майно 18694515) за адресою: вул. Головна 115 а, с. Клішківці, Хотинський район, Чернівецька область.

- сховище для зберігання сільськогосподарської продукції зазначене у плані під літ. А-1, загальною площею 2267,2 кв.м., замощення І (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 50, номер запису про право власності на нерухоме майно 4527189) за адресою: вул. Сагайдачного, 2 Г, с. Ширівці, Дністровський район, Чернівецька область.

Крім того, позивач являється засновником фермерського господарства "ЗахідАгроТранс"

Видами діяльності фермерського господарства «"ЗахідАгроТранс" відповідно до даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, являються:

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів;

01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників;

01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві;

77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

05.06.2023 р. відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення № 0-2411-UA0080963 та № 0-2411- UA000354, яким позивачу визначено до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в загальному розмірі 27736,80 гривень.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовано приписами статті 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно із підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно із статтею 10 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є місцевим податком.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Водночас у підпункті 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України наведені об`єкти, які не є об`єктом оподаткування за вказаної нормою закону ( в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) цього Кодексу не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Умовою звільнення таких об`єктів від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Також слід зазначити, що встановлена підпунктом ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Аналізуючи наведені приписи норми підпункту ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, суд приходить до висновку про те, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Залежно від періоду (до і після 01.01.2019) застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого і введеного в дію наказом Держстандарту України № 507 від 17.08.2000р., клас Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства (1271) включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та ін. Цей клас не включає: споруди зоологічних та ботанічних садів.

Відтак перелік будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, визначений наведеною нормою, не є вичерпним та містить лише одне виключення.

Суд частково погоджується із позивачем, що належний йому на праві власності об`єкт нерухомості приміщення сховище для зберігання сільськогосподарської продукції та по якому відповідачем визначене грошове зобов`язання, є будівлями, що можуть використовуватися у сільськогосподарській діяльності.

Однак, така обставина повинна бути доведена належними та допустимими доказами, які б підтверджували їх фактичне використання позивачем протягом 2022 року в сільськогосподарській діяльності.

При цьому, об`єкт нерухомості приміщення пекарні та олійні за адресою: вул. Головна 115 а, с. Клішківці, Хотинський район, Чернівецька область не є будівлями, що можуть використовуватися у сільськогосподарській діяльності.

Разом з тим, під час розгляду справи не представлено будь-яких документів про те, що дійсно такі будівлі та приміщення, які за своїм прямим призначенням призначені для використання саме в сільськогосподарській діяльності, приймали участь (прямо чи побічно) у виробництві сільськогосподарської продукції, яку здійснює позивач.

Не може бути до взято до уваги посилання позивача на довідки сільських рід та згідно яких позивач є сільськогосподарським виробником та використовує вказані об`єкти у сільськогосподарській діяльності, оскільки на органи місцевого самоврядування не покладено повноваження щодо підтвердження використання об`єктів нерухомості в сільськогосподарській діяльності.

Укладені договори оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення та те, що він є власником спеціалізованої сільськогосподарської техніки ніяким чином не підтверджують використання об`єктів нерухомості в його сільськогосподарській діяльності. Вказане може підтверджувати лише ту обставину, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником.

Однак, суд зазначає, що визначена у законодавстві пільга може бути застосована за наявності всіх умов визначених підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, чого в даному випадку у позивача не має (відсутня одна із умов).

Як слідує з матеріалів справи, позивач є засновником та керівником (головою) фермерського господарства "ЗахідАгроТранс", яке зареєстроване як суб`єкт господарювання.

Так, видами діяльності фермерського господарства «"ЗахідАгроТранс" відповідно до даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, являються:

01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;

01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів;

01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників;

01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві;

77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання;

49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

Поняття сільськогосподарський товаровиробник міститься у ст.1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років" № 2238-III від 18.01.2001 року, під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції. Так, відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - сільськогосподарські товаровиробники, фізичні особи (у тому числі домогосподарства, фізичні особи, що здійснюють діяльність, пов`язану з веденням особистого селянського господарства, самозайняті особи у сфері сільського господарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю.

Отже, сам факт створення позивачем юридичної особи, яка використовує спірні об`єкти нерухомості у межах провадження сільськогосподарської діяльності, за діючого правового регулювання, не впливає на можливість застосування пільги, визначеної підпунктом ж пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

У своїй діяльності ФГ "ЗахідАгроТранс" використовує орендовані земельні ділянки сільськогосподарського призначення відповідно до договорів оренди.

Вказаний договір стосується ФГ "ЗахідАгроТранс", а не позивача, як фізичної особи, якому спірними податковими повідомленнями рішеннями були нараховані грошові зобов`язання.

Разом із тим, при вирішенні питання щодо наявності у позивача пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд враховує, що позивачем не надано жодних доказів безпосереднього ним використання у сільськогосподарській діяльності вищезазначених об`єктів нерухомості.

Не надано також і доказів передачі таких об`єктів до складу майна ФГ "ЗахідАгроТранс" позивачем як засновником (власником) означеного фермерського господарства.

Виходячи із встановлених під час розгляду справи обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд вважає не доведеним те, що позивач підпадає під статус сільськогосподарського товаровиробника, а належні йому на праві власності нежитлові приміщення не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

З огляду на викладене, спірні податкові повідомлення-рішення від 05.06.2023 р., якими позивачу визначено суми податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за податковий період 2022 рік, прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та ПК України, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 та ч.2 ст. 79 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

На підтвердження протиправності вказаних податкових повідомлень рішень позивачем жодного належного та допустимого доказу не подано.

Відтак, враховуючи зазначене суд не знаходить підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних ППР.

Отже, враховуючи вищевказане в задоволенні позовних вимог про скасування податкових повідомлень-рішень слід відмовити.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За обставин цієї справи та на підставі положень законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов переконання, що відповідач при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 05.06.2023 р. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стосовно розподілу судових витрат.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200 А, м. Чернівці, 58013, Код ).

Суддя І.В. Маренич