Справа № 371/1528/24
Суддя: Геліч Т. В.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний № 371/1528/24
Номер провадження № 2-а/371/10/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2025 р. м. Миронівка

Суддя Миронівського районного суду Київської області Геліч Т.В. розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в залі суду міста Миронівка Київської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора Відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області Мовламова Саміра Фахрадін Огли, Головного Управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення і закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що згідно постановою інспектора Відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції Мовламова Саміра Фахрадін Огли серії ЕГА №1576549 від 06.10.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн..

Вважає дану постанову незаконною, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення йому не були роз?яснені процесуальні права, у тому числі право на правову допомогу; в оскаржуваній постанові не зафіксований факт вилучення транспортного засобу, у зв?язку з винесенням іншої постанови за ст. 126 ч.2 КУпАП; факт безпідставного виклику поліції оскаржуваною постановою не підтверджується, оскільки позивач скористався своїм правом на виклик працівників поліції, будучи переконаним, що водій службового транспортного засобу ПЕЖО 301 д.н.з. НОМЕР_1 порушив ПДР України, керуючи транспортним засобом, технічний стан якого п.п. а) п.31. 4.5 ПДР. Вказав також, що не здійснював виклику нової патрульної машини поліції, яка прибула на місце правопорушення. Зазначає, що оскільки повідомлення на спецлінію 102 було здійснено щодо можливих протиправних дій працівників поліції, на місце мала прибути чергова група ОСГ або хтось із керівництва ВП №2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. Також вказує, що оскаржувана постанова не відповідає приписам ст. 283 КУпАП, не грунтується на допустимих доказах. Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вищевказану постанову, а провадження по справі закрити, в зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідач Інспектор Відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області Мовламов Самір Фахрадін Огли правом на подання відзиву не скористався.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Київській області, до суду подав відзив, в якому зазначив, що оскаржувана постанова винесена правомірно, хоч позивач заперечує факт дзвінку на спецлінію «102», проте із відеозапису із бодікамер поліцейських та постанови вбачається, що позивач 06.10.2024 о 12 год 51 хв здійснював вказаний виклик поліції, повідомив, що на його думку, працівники поліції безпідставно його зупинили, прийшов товариш з посвідченням водія, щоб забрати трактор, але працівники поліції не дозволяють, вказують про необхідність передати на штраф майданчик, та був відповідний виїзд працівників поліції. Просить в задоволені позову відмовити.

Суд, розглянувши матеріали справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши письмові докази, вважає, що в задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 року наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення частини першої ст. 276 КУпАП органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

Судом встановлено, що 06.10. 2024 року інспектором Відділу поліції №2 Обухівського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області лейтенанта поліції Мовламовим Саміром Фахрадін Огли винесено постанову серії ЕГА №1576549 від 06.10.2024. Згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.. Згідно із вказаною постановою ОСОБА_1 06.10.2024р., о 12 год 18 хв., здійснив завідомо неправдивий виклик поліції. Зокрема, перебуваючи у м.Миронівка по вул. Красилівська,7, Обухівського району Київської області зателефонував на спец лінію 102 та повідомив, що екіпаж працівників поліції на службовому транспорті ПЕЖО 301, н.з. 1353 рухався (приїхав) на «лисій резині». У постанові також вказано, що даний факт не підтверджений.

Із відеозапису з бодікамер поліцейських, доданих до відзиву на позовну заяву, вбачається, що 06.10. 2024 ОСОБА_1 06.10.2024 о 12 год 18 хв здійснював вказаний виклик поліції, повідомив, що на його думку, працівники поліції безпідставно його зупинили, прийшов товариш з посвідченням водія, щоб забрати трактор, але працівники поліції не дозволяють, вказують про необхідність передати на штраф майданчик, і такий виклик був здійснений.

Із відео також вбачається, що працівник поліції представився, нагрудна камера працювала.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положення ст. 9 КУпАП - адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Тобто, адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

За приписами ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 183 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Тобто, органи національної поліції мають право розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі щодо накладення адміністративного стягнення за завідомо неправдивий виклик поліції.

Відповідно до п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності повинен бути наявним склад адміністративного правопорушення, тобто дія особи повинна бути протиправною, винною і відповідальність за правопорушення повинна бути передбачена Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, статтею 183 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань у вигляді накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статті 183 КУпАП, потребує умисної форми вини особи, коли, відповідно до положень статті 10 КУпАП, особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Положеннями ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд дійшов висновку, що поліцейським правомірно винесено оскаржувану постанову, ОСОБА_1 06.10.2024 о 12.51 год. дійсно здійснено завідомо неправдивий виклик поліції.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, суд вважає що спірна постанова прийнята законно, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 183, 245, 247, 251, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст. ст. 8-9, 72, 77, 79, 90, 243-244, 246, 250, 268, 272, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

`На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ТетянаГЕЛІЧ