Справа № 381/44/25
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого судді Осаулової Н.А.

за участю секретаря судових засідань Слюсар Я.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Фастів адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) через представника Доброрез Віталія Вікторовича звернувся в порядку адміністративного судочинства через систему «Електронний суд» з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Сумській області (далі відповідач), в якій просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3622282 від 07.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою від 07.12.2024 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_1 ПДР України не порушував. Докази вчинення правопорушення відсутні. Позивач лише чекав товариша у салоні автомобіля та не рухався транспортним засобом взагалі.

Ухвалою суду від 22.01.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву вказано, що саме позивач керував транспортним засобом під час зупинки останнього 07.12.2024 року, став виходити з транспортного засобу через пасажирське сидіння. Більш того, після перевірки документів намагався втекти з місця події. Таким чином, представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову, так як винесена постанова є законною та не підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07.12.2024 року поліцейським відділення поліції №1 (м. Білопілля) Сумського РУП ГУНП у Сумській області сержантом поліції Капінус Ольгою Геннадіївною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3622282 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400,00 грн.

Частиною 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі, зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частиною 1 ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду, беручи до уваги участь позивача у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та існування можливих труднощів у зв`язку з цим для реалізації своїх прав, суд бере до уваги обставини, викладені стороною позивача на обґрунтування поновлення строку звернення до суду та вважає, що підстави пропуску стороною позивача строку на оскарження є поважними, у зв`язку з чим такий строк слід поновити.

Як вказано у оскаржуваній постанові, 07.12.2024 року о 18:13 год. у м. Білопілля по вул. Соборна, 79, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ford Ranger», д.н.з. НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування Червонозаводським районним судом м. Харкова від 14.02.2024 року строком на 1 рік, чим порушив п. 2.1.а ПДР України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху України водієм є особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.

За вимогами пункту 2.1.а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Поряд із цим, згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 своєї постанови № 14 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок викладено у п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Для кваліфікацій дій особи за ч. 4 ст. 126 КУпАП необхідно встановити, що особа керувала транспортним засобом у той час, коли її позбавленою права керування транспортними засобами, що і було зроблено протягом розгляду справи.

Так, постановою Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14 лютого 2024 року, що набрала законної сили 27.02.2024 року, у справі № 646/773/24, серед іншого, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Вищевказаною постановою від 14.02.2024 року встановлено, що 13.01.2024 року о 15 годині 10 хвилин ОСОБА_1 керував транспортним засобом MITSUBISHI PAGERO, д.н.з. НОМЕР_2 , по пл. Стадіонній, 9, в м. Куп`янськ Харківської області, в стані алкогольного сп`яніння, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest та в медичному закладі ОСОБА_1 відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.

Обґрунтовуючи правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності та складання оскаржуваної постанови, відповідачем надано суду копію відеозапису, з якого вбачається, що саме позивач керував транспортним засобом під час зупинки останнього 07.12.2024 року, став виходити з транспортного засобу через пасажирське сидіння.

На підставі викладеного, наданий відповідачем відеозапис, з якого вбачається факт керування 07.12.2024 року автомобілем, наявність постанови від 14.02.2024 року у справі №646/773/24 є належними та допустимими доказами вчинення позивачем 07.12.2024 року правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач під час прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, розглядаючи справу у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без задоволення, так як оскаржувану постанову винесено правомірно.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 19, 55, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 78, 194, 205, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 121, 126, 245, 280, 283 КУПАП, Правилами дорожнього руху України, суд,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Сумській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими в ст.ст.286, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Головне управління Національної поліції в Сумській області, , адреса: м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 23.

Суддя: Осаулова Н.А.

Рішення суду виготовлено 19.03.2025 року.