Справа № 420/3455/24
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/3455/24

Перша інстанція: суддя Попов В.Ф.,

повний текст судового рішення

складено 08.04.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта Цвігун В.В.

представника відповідача Бойко М.В.

представника відповідача 2 Білоконь Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Центрально-південного управління Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - старший дізнавач СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області Кирста Іван Григорович про визнання протиправними та скасування рішення і висновків,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

01 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Центрально-південного управління Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - старший дізнавач СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області Кирста Іван Григорович, в якому просив суд (з урахуванням доповнення):

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області від 12.06.2014 про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати висновок Управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області від 09.11.2023 № 173/2023 за результатами службової перевірки щодо оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства;

- визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.12.2023 № 191/2023 за результатами

службової перевірки оформлення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства;

- визнати протиправним та скасувати висновок відділу по роботі з Єдиним державним демографічним реєстром Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 15.12.2023 №1/2024 за результатами службової перевірки щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у січні 2024 року ОСОБА_1 стало відомо про те, що винесено рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземці або особи без громадянства №014747 та рішення про заборону в`їзду в Україну №012208 строком на 3 роки на підставі висновків ГУ ДМС України в Одеській області та ЦПУ ДМС України, які ґрунтуються на рішенні Управління ДМСУ у Кіровоградській області від 12.06.2014 про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 . Всі оскаржувані висновки та рішення 12.06.2014 є протиправними. ОСОБА_1 у 2014 році у відповідності до чинного законодавства подав заяву до УДМС України в Кіровоградській області на набуття громадянства України та отримав його. На підставі довідки про громадянство, 03.06.2014 Голованівським РС УДМС України у Кіровоградській області видано паспорт на ім`я позивача.

Про існування рішення від 12.06.2014 про припинення провадження нічого відомо не було, його не отримував, по телефону ні з ким не спілкувався. Вказане рішення є протиправним оскільки отримав паспорт громадянина України і відкрито користувався ним понад 10 років, добросовісно вважав, що додержано вимоги щодо набуття громадянства України у встановленому законодавством порядку, адже отримав документ, що підтверджує таке громадянство. Будь-яких доказів, які б свідчили про подання під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на набуття громадянства України, в порушення норм ст. 21 Закону України Про громадянство України оспорювані висновки не містять.

У рішенні від 12.06.2014 р. не вказана правова підстава припинення провадження за заявою, а вказана - що не з`являвся та ніби повідомив, що знаходився в Республіці Молдова і в Україну не мав наміру повертатись, не передбачена законодавством. Старший дізнавач ОСОБА_2 за відсутності правових та фактичних підстав, зловживаючи службовим становищем звернувся до ГУ ДМС України в Одеській області з метою перевірки порядку оформлення паспортів, що фактично є втручанням в особисте життя.

Представник відповідача відзначив, що 08.09.2023 до УДМС у Кіровоградській області, правонаступником якого є ЦПМУ ДМС, від ГУДМС в Одеській області надійшов запит від 16.01.2024 №5100.4.1/18940-23 щодо підтвердження факту оформлення 03.06.2014 Голованівським районним сектором УДМС у Кіровоградській області (далі Голованівський сектор) паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я уродженця Республіки Молдова ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до обліків Інформаційної підсистеми «Заява про видачу паспорта громадянина України» Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами Державної міграційної служби України (далі ЄІАС УМП ДМС), заяви позивача за формою № 1 про оформлення на його ім`я паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 не виявлено. Згідно із книгою обліку і витрачання бланків паспортів Голованівського сектору та відповідно до ордеру від 03.04.2014 №31, до вказаного територіального підрозділу надійшло 200 бланків серії НОМЕР_2 , а за № 94 бланк паспорта громадянина України, який 03.06.2014 списаний на ім`я позивача. У архівній справі №1711 щодо набуття громадянства України згідно із частиною 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 № 2235-III (далі Закон № 2235-III) позивачем містяться наступні документи:

- заява встановленого зразка про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від позивача;

- оригінал та засвідчений в установленому законом порядку переклад паспорта громадянина Республіки Молдова № НОМЕР_3 , виданого 19.02.2013 в Республіці Молдова на ім`я позивача, терміном дії до 19.02.2020;

- оригінал та засвідчений в установленому законодавством порядку переклад свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 08.02.2008 відділом ЗАГС м. Кишинів Республіки Молдова на ім`я позивача; оригінал та засвідчена в установленому законодавством порядку виписка з запису акту про народження матері заявника від 03.04.1952 № 79R;

- нотаріальна заява на реєстрацію місця проживання заявника;

- зобов`язання про припинення іноземного громадянства;

- рішення УДМС у Кіровоградській області від 12.06.2014 про припинення провадження за заявою позивача щодо набуття ним громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2235-III;

- повідомлення УДМС у Кіровоградській області на адресу Голованівського сектору про припинення провадження за заявою позивача про оформлення набуття ним громадянства України відповідно до частини 1 статті 8 Закону № 2235-III.

Після припинення провадження за заявою про оформлення набуття громадянства України позивача, клопотання щодо набуття/прийняття громадянства України позивач не порушував. Встановлено, що осадовими особами Голованівського сектору без проведення відповідних перевірок, в порушення вимог пункту 5.1 Розділу V Порядку № 320, оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 позивачу, який громадянство України не набував та довідку встановленого зразка про реєстрацію особи громадянином України не отримував.

УДМС у Кіровоградській області проведено службову перевірку з вищевказаного факту та вирішено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , оформлений 03.06.2014 Голованівським сектором на ім`я позивача, визнати оформленим з порушенням вимог законодавства та, відповідно до підпункту 8 пункту 108 Порядку № 302, недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню. На момент подання позивачем заяви про набуття громадянства України, він перебував на території України в статусі іноземця і не набув громадянства України, а відповідно позивачем не наведено жодних фактів та не додано жодних доказів порушення будь-яких його прав та свобод внаслідок дій відповідача.

Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

УДМС України в Одеській області заперечували проти задоволення позовних вимог і зазначили, що 07.09.2023 надійшов лист сектору дізнання відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНІІ в Одеській області від 07.09.2024 в якому просили надати за наявними обліками інформацію про оформлення паспортів на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .. 21.11.2023 до ГУ ДМС в Одеській області від Управління ДМС у Кіровоградської області надійшов висновок службової перевірки від 09.11.2023 № 173/2023, згідно з яким, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 03.06.2014 Голованівським РС УДМС у Кіровоградської області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Молдова, оформлено з порушенням вимог законодавства. Враховуючи те, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 оформлено 01.04.2015 Малиновським районним відділом у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 у зв`язку з втратою паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , то паспорт серії НОМЕР_5 визнано таким, що оформлений з порушенням вимог законодавства, зокрема п. 6.1, 6.3 Розділу VI Порядку № 320.

У зв`язку з чим, відповідно до висновку № 1/2024 паспорт громадянина України ОСОБА_1 для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 , відповідно до вимог підпункту 8 пункту 89 Порядку, також визнано недійсним та такими, що підлягають вилученню, анулюванню та знищенню.

Третя особа по справі старший дізнавач СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області Кирста І.Г. в судове засідання не з`явився подав заяву про розгляд справи без його участі.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрально-південного управління Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішення і висновків - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт не погоджується з вказаним рішенням суду та вважає його незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, через неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

16.05.2014 року до УДМС в Кіровоградській області від Голованівського РС У ДМС в Кіровоградській області надійшли матеріали справи щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіки Молдова, згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про громадянство України».

12.06.2014 року рішенням УДМС у Кіровоградській області припинено провадження за заявою ОСОБА_1 щодо набуття громадянства України за територіальним походженням.

У рішенні зазначено, що заявник прибув в Україну 06.03.2014 року через КПП Кучурган, тобто термін перебування на території закінчився 06.06.2104 року. На неодноразові запрошення по питанню продовження терміну перебування в Україні, останній не з`являвся, у телефонному режимі повідомив, що він знаходиться в республіці Молдова і в Україну не повернеться. Провадження за заявою відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» припинити, про що надіслати письмове повідомлення до Голованівського РС УДМС України в області.

Голованівським сектором УДМС в Кіровоградській області 03.06.2014 року видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Малиновським відділом у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області на ім`я позивача, оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 у зв`язку з втратою паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.2014 Голованівським сектором.

ОСОБА_1 також оформив та отримав паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_7 , виданий 07.07.2014 строком дії до 07.07.2024, органом видачі 5101 та серії НОМЕР_8 , виданий 26.02.2016 строком дії до 26.02.2026, органом видачі 5101 (ГУ ДМС в Одеській області).

Старший дізнавач СД ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області Кирста І.Г. листом від 07.09.2023 року вих. № 60.2-121 у зв`язку з проведенням досудового розслідування по матеріалам кримінального провадження внесеного до ЄРДР 27.08.2021 № 0001970 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 356 КК України, звернувся до начальника ГУ ДМС в Одеській області з вимогою про проведення перевірки за наявними обліками відносно видачі паспорта громадянина України і паспорта громадянина України для виїзду за кордон особі на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ГУ ДМС в Одеській області проведено службову перевірку та складено висновок №191/2023 відповідно до якого встановлено, що відповідно ІП «Заява про видачу паспорта» Єдиної інформаційно-аналітичної системи Управління міграційними процесами (далі - ЄІАС УМП), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кишинів Республіки Молдова, документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 01.04.2015 Малиновським районним відділом у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області у зв`язку з втратою попереднього паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 03.06.2014 року Голованівським сектором УДМС в Кіровоградській області.

Для з`ясування додаткових обставин отримання втраченого паспорта, 28.09.2023 року ГУ ДМС в Одеській області направлено лист № 5100.4.1/18940-23 до УДМС в Кіровоградській області щодо підтвердження видачі паспорта, надання копії заяви про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку від 09.11.2023 року №173/2023 УДМС в Кіровоградській області встановлено, що 16.05.2014 року до УДМС в Кіровоградській області із Голованівського РС надійшли матеріали справи щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з якими 12.06.2014 року рішенням УДМС у Кіровоградській області припинено провадження за заявою ОСОБА_1 щодо набуття ним громадянства України. Проте, посадовими особами Голованівського РС УДМС у Кіровоградській області, без проведення відповідних перевірок, в порушенням вимог пункту 5.1 Розділу V Порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом МВС України від 13.04.2012 року № 320 (далі - Порядок № 320), оформлено паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 громадянину Республіки Молдова ОСОБА_1 , який громадянство України в порядку, встановленим законодавством України не набував, довідку про реєстрацію особи громадянином України не отримував.

Додатково, 18.09.2023 року ГУ ДМС в Одеській області направлено запит №5100.4.1-10960/51.2-23 до Посольства України в Республіці Молдова, відносно перевірки факту набуття громадянства України, підтвердження/спростування факту видачі довідки щодо визначення належності до громадянства України або зверненням з будь-яких інших питань ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

21.09.2023 року ГУ ДМСУ в Одеській області надіслано запит №5100.4.1-11199/51.2-23 до Агентства Державних послуг Республіки Молдова відносно надання інформації про набуття/належність до громадянства Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримання паспорта громадянина Молдова, реєстрації місця проживання на території Республіки Молдова.

З агентства Державних послуг Республіки Молдова за № 12076/1/5101 т23 від 01.11.2023 року надійшла відповідь про те, щоза результатами перевірок даних Державного реєстру населення Республіки Молдова запитувана особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться в базі як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на підставі ч. 1 ст. 12 Закону «Про громадянство Республіки Молдова» № 1024/2000 року, визнаний громадянином Республіки Молдова.

Додатково повідомлено, що на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були видані:

посвідчення особи громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_9 , видане 19.05.1998; паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_10 , виданий 28.05.1998;

паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_11 , виданий 18.10.1999; посвідчення особи громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_12 , видане 04.11.2004; паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_13 , виданий 10.01.2005;

паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_14 , виданий 01.02.2008; посвідчення особи громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_15 , видане 11.04.2008; паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_16 , виданий 21.04.2008;

паспорт громад Республіки Молдова серії НОМЕР_17 , виданий 08.12.2010;

паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_18 , виданий 23.06.2011; паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_3 , виданий 19.02.2013; паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_19 , виданий 03.12.2020;

паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_20 , виданий 31.03.2022.

Зазначено, що паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_20 , виданий 31.03.2022 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в дійсному стані.

Також, Агентство державних послуг у своїй відповіді зазначило, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1999 по 2010 роки шахрайським шляхом отримав посвідчення особи громадянина Республіки Молдова і хибною ідентичністю на ім`я ОСОБА_8 ( ОСОБА_9 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримавши паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_21 , виданий 03.03.1999; паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_22 , виданий 05.12.2000 та паспорт громадянина Республіки Молдова серії НОМЕР_23 , виданий 06.12.2010.

У зв`язку з тим, що в Україні власником паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 01.04.2015 Малиновським відділом ГУ ДМСУв Одеській області є саме ОСОБА_1 , 01.11.2023 ГУ ДМС в Одеській області направлено повторний запит до Агентства Державних послуг Республіки Молдова за № 5100.4.1-13174/51.2-23 з метою надання фотозображення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення ідентифікації особи.

Агентством Державних послуг Республіки Молдова 06.11.2023 надано фотокартку реєстраційний номер - , з фотозображенням ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За порівнянням фотозображення у заяві про видачу паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого на ім`я ОСОБА_1 та фотозображення, яке надійшло від Агентства Державних послуг Республіки Молдова є тотожними, належать одній особі, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі висновку службової перевірки від 09.11.2023 № 173/2023 УДМС в Кіровоградській області, та враховуючи результати власного розслідування, ГУДМС в Одеській області складені наступні висновки:

- від 05.12.2023 року № 191/2023 за результатами службової перевірки визнано, що паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , оформлений 01.04.2015 Малиновським районним відділом у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оформлений та виданий з порушенням вимог законодавства, отже відповідно підпункту 8 пункту 108 Порядку № 302 є недійсним та таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню; (т.1 а.с.42-55)

- від 15.12.2023 року №1/2024 за результатами службової перевірки визнано, що оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_24 здійснено на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 01.04.2015 року Малиновським РВ у м. Одесі ГУ ДМС в Одеській області, який виданий у зв`язку з втратою паспорта громадянина України серії НОМЕР_25 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , оформлено з порушенням вимог законодавства, зокрема пунктів 6.1, 6.3 розділу VI Порядку 320 та визнано таким, що підлягає вилученню, анулюванню та знищенню відповідно до підпункту 8 пункту 108 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302. (т.1 а.с. 185-191)

02.02.2024 року ГУ ДМСУ в Одеській області винесено Рішення №1, номер: 012208 відповідно до якого заборонено громадянину Республіка Молдова, ОСОБА_12 / ОСОБА_13 , 25-12-1965 в`їзд в Україну строком на три роки. (т.1 а.с.23-24)

02.01.2024 року ГУ ДМСУ в Одеській області винесено Рішення номер: 014747 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, відповідно до якого вирішено примусово повернути до країни походження Республіка Молдова, ШОЙХЕТ Олександр / SOIHET ALEKXANDR, 25-12-1965.

Оскаржуючи рішення УДМС України у Кіровоградській області від 12.06.2014 про припинення провадження позивач вважає, що він набув громадянства України за територіальним походженням та отримав відповідну довідку про громадянство яку надав посадовим особам при оформлені паспорту, а відповідно всі оскаржувані висновки та вказане рішення є такими, що порушують його права як громадянина України.

Таким чином, основним питанням, що підлягає з`ясуванню у цій справі є те чи набув громадянства України позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви поданої ним у травні 2014 року та який по іншим документам також є ШОЙХЕТ Олександр / SOIHET ALEKXANDR, 25-12-1965, громадянин Республіка Молдова.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

За приписами ст. 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Із зазначених конституційних норм, зокрема, випливає, що, встановлюючи ті чи інші правила поведінки, держава має в першу чергу дбати про потреби людей, утримуючись за можливості від встановлення таких правил, які негативно сприйматимуться тими чи іншими групами суспільства. Встановлення таких правил може бути виправдане тільки наявністю переважаючих суспільних інтересів, які не можуть бути задоволені в інший спосіб, але і в цьому разі має бути дотриманий принцип пропорційності.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17.

Так, спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 №2235-ІII, який відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, а також Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 №215, який відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до визначень, які наведені у статті 1 Закону України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України»(далі - Закон №2235-ІІІ):

- громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках;

- громадянин України - особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України;

- іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

За змістом статті 3 Закону №2235-ІІІгромадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України;

4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до статті 6 Закону №2235-ІІІ громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 07.05.2014 року звернувся з Голованівського сектору ДМС з метою набуття громадянства України, та відповідно подав документи, визначені п. 24,26 Указу Президента 2001 року, а саме:

- заяву встановленого зразка про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від громадянина республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- оригінал та засвідчений в установленому законом порядку переклад паспорта громадянина Молдови № НОМЕР_3 виданого 19.02.2013 р.;

- оригінал та засвідчений в установленому законом порядку переклад свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 08.02.2008 відділом ЗАГС м. Кишинів Республіки Молдова;

- оригінал та засвідчена в установленому порядку виписка з запису акту про народження матері заявника від 03.04.1952 р. № 79R;

- нотаріальна заява на реєстрацію місця проживання заявника;

- зобов`язання про припинення іноземного громадянства.

За приписами частини 1статті 8 Закону №2235-ІІІ особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Частинами 2-3 статті 8 Закону №2235-ІІІ встановлено, що для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство. Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 Закону №2235-ІІІ, згідно з п.4 ч.1ст.24 Закону №2235-ІІІналежить до повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №360, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

За змістом пункту 7 Положення №360 ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Відповідно до п. 94, 95 Указу Президента 2001 року визначено порядок дій Головного управління міграційної служби після надходження до нього відповідних матеріалів від районних відділів про оформлення набуття громадянства України:

Головне управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області містах Києві та Севастополі перевіряє відповідність оформлення документів з питань громадянства вимогам законодавства України та підтвердження ними наявності фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не оформлені відповідно до вимог законодавства України, зазначені документи повертаються до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня повернення документів надсилає їх заявникові для усунення недоліків. Якщо заявник у двомісячний строк з дня повернення йому документів не усуває недоліки та не подає документи повторно, начальник управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі. районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення приймає рішення про припинення провадження за цією заявою.

Якщо документи оформлені належним чином і підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, а стосовно поновлення особи у громадянстві України також відсутні передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає рішення про оформлення набуття особою громадянства України.

Якщо під час перевірки буде встановлено, що подані заявником документи не підтверджують наявність фактів, з якими Закон пов`язує набуття особою громадянства України, або стосовно поновлення особи у громадянстві України також будуть встановлені передбачені Законом підстави, за наявності яких поновлення у громадянстві України не допускається, начальник головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступник приймає вмотивоване рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України.

Рішення про оформлення набуття особою громадянства України або про відмовуу задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України не пізніш як у тримісячний строк з дня надходження документів надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником.

Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого документи були подані заявником, не пізніш як у тижневий строк з дня надходження відповідного рішення повідомляє про нього заявника у письмовій формі. У разі прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання про оформлення набуття особою громадянства України заявникові у письмовій формі повідомляються причини відмови.

Так, основним питанням, що належить вирішити в межах розгляду цієї справи судом є з`ясування чи набув громадянство України позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до заяви поданої ним у травні 2014 року.

Повертаючись до обставин справи, що розглядається встановлено, що 12.05.2014 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були направлені документи щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням до Голованівського сектору ДМС у Кіровоградській області на адресу ГУ ДМС України у Кіровоградській області.

03.06.2014 року Голованівським сектором ДМС у Кіровоградській області видано паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , серія НОМЕР_1 .

В подальшому позивачу стало відомо, що рішенням УДМС у Кіровоградській області від 12.06.2014 року провадження по заяві щодо оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 було припинено.

Як зазначено позивачем на підтвердження своїх вимог, він не був повідомлений про зазначене рішення, та вважав, що його заява задоволена, оскільки він 03.06.2014 року в Голованівському РС УДМС України в Кіровоградській області отримав паспорт громадянина України.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач заперечував проти оскаржуємого рішення, у зв`язку з чим останнім було заявлено клопотання щодо проведення судової експертизи документів, а саме спірного рішення УДМС у Кіровоградській області від 12.06.2014 року.

На переконання позивача оскаржуване рішення УДМС у Кіровоградській області від 12.06.2014 року про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 щодо набуття ним громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство» в 2014 році не приймалось, є підробним, підписано невстановленими особами та створене під час проведення службової перевірки і протиправно долучено до матеріалів архівної справи.

Судом під час розгляду справи з метою з`ясування всіх обставин справи та задля розвіювання сумніву щодо постановленого рішення суб`єкта владних повноважень була призначена комплексна судова почеркознавча експертиза та технічна експертиза документів, а саме рішення УДМС у Кіровоградській області від 12.06.2014 року.

За результатами проведення вказаної експертизи судовим експертом Юрченко Є. складено висновок за результатами проведення судової експертизи матеріалів документів в а/с №420/3455/24від 28.01.2025 року, згідно з яким: «в рішенні УДМС у Кіровоградській області від 12.06.2014 року про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 щодо набуття ним громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство» підписи від імені головного спеціаліста відділу ПГР УДМС України в Кіровоградській області Вечірко М.С. та від імені начальника відділу ПГР УДМС України в Кіровоградській області Шутка В.В. виконані в 2021 році, що не відповідає вказаній в документі даті - 12.06.2014р.»

Представники відповідачів заперечували проти результатів висновку експерта, вважали його сумнівним та необґрунтованим.

Суд звертає увагу на те, що неприпустимою є позиція представників відповідачів щодо неврахування висновку експерта, виключно тому, що на їх «суб`єктивну думку» є підстави вважати результати висновку некомпетентними.

Положеннями ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Отже, докази - це урегульована процесуальним законодавством, існуюча у певній процесуальній формі інформація (фактичні дані), яка надає можливість адміністративному суду, що розглядає справу, достеменно або певним чином відтворити та встановити усі обставини публічноправового спору, які мають значення для правильного вирішення адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, зазначає, що висновок експерта є самостійним процесуальним джерелом доказів, яке отримується в ході проведення судової експертизи, а тому враховуючи положення ст. 72 КАС України приймається судом апеляційної інстанції.

Статтею 8 Закону України «Про адміністративну процедуру», передбачено, адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи. Адміністративний орган під час здійснення адміністративного провадження враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи. Адміністративний орган зобов`язаний обґрунтовувати адміністративні акти, які він приймає, крім випадків, визначених законом. Адміністративний акт, який може негативно вплинути на право, свободу чи законний інтерес особи, повинен містити мотивувальну частину, що відповідає вимогам цього Закону (частини 1-3).

Статтею 10 Закону України «Про адміністративну процедуру» визначено, що адміністративний орган зобов`язаний діяти добросовісно для досягнення мети, визначеної законом. Адміністративний орган при здійсненні адміністративного провадження повинен діяти, керуючись здоровим глуздом, логікою та загальноприйнятими нормами моралі, з дотриманням вимог законодавства.

Частинами 1, 2 статті 11 Закону України «Про адміністративну процедуру» передбачено, що адміністративний орган повинен дотримуватися принципу пропорційності під час: 1) прийняття адміністративних актів; 2) прийняття процедурних рішень і вчинення процедурних дій. Адміністративний акт повинен прийматися з дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для права, свободи чи законного інтересу особи і цілями, на досягнення яких спрямований адміністративний акт. Негативні наслідки для особи та публічних інтересів повинні бути найменшими.

Колегія суддів зазначає, що відповідачі в своїх запереченнях не навели жодних переконливих доводів та не надали доказів, в розумінні ст.ст.69,70 КАС України, які б могли свідчити про наявність обставин, що виключають обґрунтованість заявленої позивачем вимоги.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, під час з`ясування всіх обставин справи при розгляді в суді апеляційної інстанції, колегія суддів, оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності та співставленні, аналізуючи пояснення позивача і враховуючи заперечення представників відповідача прийшла до висновку про те, що встановлені судом обставини достовірно свідчать про протиправність дій управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 про набуття громадянства України. Що в подальшому в своїй сукупності призвело до грубого порушення відповідачем вимог діючого законодавства під час «прийняття» оскаржуємого рішення від 12.06.2014 року.

При цьому, останні обставини, призвели до неправомірної перевірки з приводу підстав оформлення паспорта громадянина України та паспорту громадянина України для виїзду за кордон ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

При обґрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що наявні правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2024 року скасувати, прийняти у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрально-південного управління Державної міграційної служби України, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, третя особа - старший дізнавач СД відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області Кирста Іван Григорович про визнання протиправними та скасування рішення і висновків задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області від 12.06.2014 про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати висновок управління Державної міграційної служби України у Кіровоградській області від 09.11.2023 №173/2023 за результатами службової перевірки щодо оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 з порушенням вимог законодавства.

Визнати протиправним та скасувати висновок Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 05.12.2023 №191/2023 за результатами службової перевірки оформлення паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства.

Визнати протиправним та скасувати висновок відділу по роботі з Єдиним державним демографічним реєстром Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 15.12.2023 №1/2024 за результатами службової перевірки щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог законодавства.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 18.03.2025 року.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька