Справа № 489/368/25
Суддя: Микульшина Г. А.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/368/25
Провадження № 2-а/489/47/25
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Набокової О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

В січні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Набокову О.Г. звернувся до суду з позовом, в якому просив: скасувати постанову № 10 від 08.01.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 08.01.2025 відносно нього ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 10, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме він начебто будучи військовозобов`язаним письмово, шляхом складання власноруч, без примусу, заяви відмовився від проходження ВЛК та відповідно від отримання повістки на проходження ВЛК № 6550 мотивуючи таку відмову відсутністю у нього необхідних медичних документів. Із вказаною постановою позивач не згоден, вважає її протиправною. В обґрунтування своїх заперечень проти притягнення його до адміністративної відповідальності посилається на те, що він лише хотів виконати свої обов`язки в частині надання медичних документів про стан його здоров`я членам ВЛК. Крім того, про факт, що позивач не мав наміру ухилятися від медичного огляду, свідчать його подальші дії, а саме вже цього дня, тобто 08.01.2025, він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки саме там перебуває на обліку, та отримав направлення на проходження ВЛК і почав його проходити. За таких обставин позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.01. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

03.02.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяв, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позову посилався на те, що факт відмови позивача від проходження ВЛК підтверджується його особистою заявою та відеозаписом, долученим до матеріалів справи. Відсутність у позивача на час направлення на проходження огляду всіх наявних медичних документів про стан його здоров`я не є належною підставою для відмови від проходження ВЛК, оскільки відповідно до Наказу МОУ від 14.08.2008 № 402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» лікарі, які включаються до складу ВЛК під час проведення медичного огляду ознайомлюються з медичними записами в ЕСОЗ, яка містить відомості про позивача. Окремо представник відповідача зауважував на те, що інформація про перебування особи на обліку у відповідному ІНФОРМАЦІЯ_3 отримується з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, згідно якого ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Набокова О.Г. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Також просила долучити до матеріалів справи копію картки обстеження та медичного огляду щодо проходження позивачем ВЛК. Протокольно вказане клопотання задоволено.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, дійшов наступного.

Положеннями ч. 9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаний та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.

Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є військовозобов`язаним. При цьому з наданих матеріалів достовірно встановити, в якому саме ІНФОРМАЦІЯ_3 він перебуває на обліку, не виявляється можливим. Відповідачем доказів перебування позивача на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 не надано, при цьому на відеозаписі, долученому до відзиву в програму Д-3 зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово показує представнику РТЦК свій військовий квиток, в якому зазначено, що він перебуває на обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем свого проживання та реєстрації. На що працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 лише зазначає, що йому в програмі «Оберіг» нібито видно, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та допускає, що ІНФОРМАЦІЯ_8 не вніс дані щодо позивача в систему « ІНФОРМАЦІЯ_9 ».

У відповідності до протоколу № 12 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 08.01.2025 встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 08.01.2025 приблизно о 10:00 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_1 письмово, шляхом складення власноруч, без примусу заяви відмовився від проходження ВЛК та відповідно від отримання повістки на проходження ВЛК № 6550, наслідок чого був складений акт відмови від отримання повістки та акт відмови від підпису та отримання повістки на проходження військово-лікарської комісії. Причиною відмови від проходження ВЛУ гр. ОСОБА_1 , як він сам зазначає, є відсутність належних медичних довідок. Інших поважних причин не проходження ВЛК гр. ОСОБА_1 не заявляв. Таким чином ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, було роз`яснено її права та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 11:10 год. 08.01.2025 за адресою АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а.с. 12). У протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 власноручно зазначив: «Прошу розглянути справу про адміністративне правопорушення 08.01.2025».

Згідно повістки № 1783043 (№ 650) та направлення від 08.01.2025, складених ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , 1974 р.н., належить з`явитись для проходження медичного огляду при ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У відповідності до актів від 08.01.2025 ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження медичного огляду.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 08.01.2025 він відмовляється від проходження ВЛК у зв`язку з відсутністю медичних довідок, які б підтверджували його хвороби.

08.01.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено Постанову № 10, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000,00 грн.

У відповідності до вищезазначеної постанови 08.01.2025 приблизно о 10:00 год. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час проведення перевірки щодо правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин ОСОБА_1 письмово, шляхом складення власноруч, без примусу заяви відмовився від проходження ВЛК та відповідно від отримання повістки на проходження ВЛК № 6550, наслідок чого був складений акт відмови від отримання повістки та акт відмови від підпису та отримання повістки на проходження військово-лікарської комісії. Причиною відмови від проходження ВЛУ гр. ОСОБА_1 , як він сам зазначає, є відсутність належних медичних довідок. Інших поважних причин не проходження ВЛК гр. ОСОБА_1 не заявляв. Правопорушення вчинене під час дії особливого періоду. Копію постанови було вручено ОСОБА_1 , що підтверджується його особистим підписом (а.с. 11).

Позивач ОСОБА_1 зі вказаною постановою не згоден, вважає її протиправною та просить скасувати.

Положеннями ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 3 ст. 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.

Згідно положень ст. 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України,у запасі Служби безпеки України,розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

У відповідності до абз. 3 п. 1 ст. 22 У «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Аналізуючи вищенаведені норми, встановлено, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Відповідно до вимог розділу 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» під час здійснення мобілізаційних заходів військовозобов`язані повинні проходити військово-лікарські комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як підтверджено матеріалами справи, позивач 08.01.2025 в ІНФОРМАЦІЯ_5 написав власноруч відмову від проходження ВЛК, мотивуючи це відсутністю в нього медичних документів про стан його здоров`я.

На відеозаписі, долученому до відзиву в програму Д-3 зафіксовано, що ОСОБА_1 неодноразово показує представнику РТЦК свій військовий квиток, в якому зазначено, що він перебуває на обліку саме в ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем свого проживання та реєстрації. На що працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 лише зазначає, що йому в програмі «Оберіг» нібито видно, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 та допускає, що ІНФОРМАЦІЯ_8 не вніс дані щодо позивача в систему « ІНФОРМАЦІЯ_9 ». При цьому зі змісту відеозапису спілкування ОСОБА_1 зі співробітником ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що позивач не відмовляється від проходження ВЛК взагалі, а лише зазначає про те, що має намір пройти ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_7 , де він перебуває на обліку. Вказує, що проживає та зареєстрований в Корабельному районі м. Миколаєва, тому вважає, що повинен проходити ВЛК саме в Корабельному районі. При цьому про відмову від проходження ВЛК ОСОБА_1 не заявляє.

Згідно направлення від 08.01.2024 (фактично 08.01.2025) ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_1 направляється для встановлення придатності до проходження військової служби (а.с. 9).

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду встановлено, що ОСОБА_1 09.01.2025 частково здійснив обстеження спеціалістами (невропатолог, офтальмолог, ЛОР) (а.с. 8).

Відповідно до копії картки обстеження та медичного огляду щодо проходження ВЛК позивачем, доданої в судовому засіданні представником позивача встановлено, що ОСОБА_1 після направлення його на ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_8 08.01.2025 здійснив обстеження спеціалістами та має численні діагнози, з яких є грижі, хронічний вірус гепатиту С, варикозна хвороба правої нижньої кінцівки ,вторинний лімфостаз обох нижніх кінцівок та інше.

У відповідності до повістки № 73, виданої ІНФОРМАЦІЯ_8 03.01.2025, ОСОБА_1 викликається до вказаного РТЦК на 15.01.2025 для завершення ВЛК (а.с. 10).

Тобто з матеріалів справи встановлено, що фактично, починаючи з 08.01.2025, позивач ОСОБА_1 виконує свій обов`язок проходження військово-лікарські комісії з метою встановлення ступеня придатності до військової служби.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту (рішення ЄСПЛ «Коробов проти України» №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.

Аналізуючи обставини притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та задоволення позову, скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, що відповідає положенням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavin and others v. Ukraine, №4909, параграф 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Враховуючи викладене, інші аргументи сторін, визначені ними як підстави позовних вимог та заперечення проти них, не мають вирішального значення для розгляду справи по суті та не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 18, 19, 139, 241-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 10 від 08.01.2025 та закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 20.03.2025.

Суддя Г.А. Микульшина