Справа № 160/24975/23
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24975/23
Суддя І інстанції Рянська В.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову ПШ №005314 від 06.09.2023 року, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби з безпеки на транспорті Дмитром Дяденчуком щодо ФОП ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована протиправністю винесеної відносно позивача постанов про адміністративне правопорушення. Вказує на те, що на момент перевірки транспортний засіб перебував під керуванням водія ОСОБА_2 , тоді як другий воді ОСОБА_3 (тимчасово змінений і перебував не за кермом) мав при собі договір із замовником транспортних послуг. Цей договір було пред`явлено інспектору після виклику другого водія, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Скаржник також посилається на те, що в акті перевірки №031478 не враховано пояснень водія ОСОБА_2 про наявність договору у другого водія. Крім того, акт містить суперечливі дані щодо місця проведення перевірки (а/д Н-16 та а/д Н-126), що ставить під сумнів точність складання документа.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що згідно з актом № 031478 від 27.07.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеним старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Обуховим О.І., 27.07.2023 о 14.05 год. на а/д Н-16 39 км+800 м Золотоноша-Черкаси-Сміла- Умань, на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 20.07.2023 № 012960 було проведено перевірку транспортного засобу VOKSWAGEN CRAFTER, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 (належить ОСОБА_1 ), під керуванням водія ОСОБА_5 , посвідчення водія НОМЕР_3 . Під час перевірки виявлено порушення ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», - перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме за відсутності у водія ОСОБА_5 договору із замовником послуг. Акт, підписаний водієм ОСОБА_6 , містить його письмові пояснення: «Перевізник не видав договір з замовником послуг».

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником транспортного засобу VOKSWAGEN CRAFTER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

22.08.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було направлено Мартиненку Ю.М. на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ) повідомлення № 63293/23/24-23 від 18.08.2023 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 30.08.2023 у Відділі державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області, до якого було додано електронну копію акта № 031478.

28.08.2023 за вх. № 28208/0/22-23 у Державній службі України з безпеки на транспорті зареєстровано заяву ОСОБА_1 від 28.08.2023, адресовану начальнику відділу Державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Дмитру Дяденчуку, про перенесення розгляду справи у зв`язку з відрядженням. У заяві зазначено адресу електронної пошти заявника ІНФОРМАЦІЯ_1

31.08.2023 Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було направлено Мартиненку Ю.М. на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлення № 66682/23/24-23 від 31.08.2023 про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 06.09.2023, до якого було додано електронну копію акта № 031478 від 27.07.2023.

06.09.2023 начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 005314, якою за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт постановлено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарський штраф у сумі 17000 грн за допущене 27.07.2023 о 14.05 год. на а/д Н-126, Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, 39 км + 800 м, порушення ст.ст. 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», що підтверджується актом № 031478 від 27.07.2023.

Не погоджуючись з винесеною постановою про накладення адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення виходить з наступного.

Питання перевезення пасажирів та багажу автомобільним транспортом, регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт» № 2344-ІІІ від 05.04.2001р. (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Відповідно до статті 3 Закону № 2344-ІІІ закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015р. (далі Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, і основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті, і Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи ( п. 8 цього положення).

Статтею 6 Закону №2344 передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України №1557 від 08.11.2006р. (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, далі Порядок №1567), також нормами цього Порядку регламентовано порядок оформлення результатів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 26 Порядку № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт було направлено на офіційну електронну адресу позивача, що відповідає вимогам Порядку № 1567.

При цьому, як вбачається з позовної заяви, під час розгляду справи позивачем надавались пояснення по суті порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Таким чином, Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті було дотримано порядок розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Щодо зафіксованого у акті № 031478 від 27.07.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом порушення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документами для регулярних пасажирських перевезень є: ліцензія, договір з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання транспорту на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №176 від 18.02.1997р. (далі - Правила №176).

Відповідно до п. 51 Правил №176, нерегулярні перевезення пасажирів здійснюються на підставі замовлення юридичною або фізичною особою автобуса як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом згідно з договором про замовлення транспортного засобу.

Відповідно до п. 56 Правил №176, договір на здійснення нерегулярних перевезень, що укладається між юридичною або фізичною особою та автомобільним перевізником у письмовій формі, повинен містити дату і час здійснення перевезень, початковий та кінцевий пункти маршруту, маршрут перевезення і державний реєстраційний номер транспортного засобу та мету поїздки.

Пунктом 61 Правил №176 передбачено, що під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору автомобільного перевізника із замовником послуг і копію договору обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті.

Отже сукупний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дають можливість зробити висновок про те, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, перелік яких визначено ст. 39 Закону №2344, і одним з таких документів є договір із змовником послуги з перевезення.

Відповідно до ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідно до витягу Державної служби України з безпеки на транспорті рішенням про видачу ліцензії № 501 від 10.10.2022 ОСОБА_1 дозволено внутрішні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення, міжнародні перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

Як вбачається з акту № 031478 від 27.07.2023 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеним старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Обуховим О.І., 27.07.2023 о 14.05 год. на а/д Н-16 39 км+800 м Золотоноша-Черкаси-Сміла- Умань, під час перевірки транспортного засобу VOKSWAGEN CRAFTER, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 (належить ОСОБА_1 ), під керуванням водія ОСОБА_5 , посвідчення водія НОМЕР_3 виявлено порушення ст. 39 Закону №2344, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344, а саме відсутність у водія ОСОБА_5 договору із замовником послуг.

При цьому, акт № 031478 від 27.07.2023 підписаний водієм ОСОБА_6 та містить його письмові пояснення: «Перевізник не видав договір з замовником послуг».

Водночас, наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_5 від 04.11.2023 та ОСОБА_3 від 19.09.2023 та 04.11.2023 складені після проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складеним старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Обуховим О.І. 27.07.2023 року.

При цьому, наявні в матеріалах справи пояснення ОСОБА_5 від 04.11.2023 суперечать його поясненням, зафіксованим у акті № 031478 від 27.07.2023.

Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про надання ОСОБА_3 відповідних пояснень під час розгляду справи 06.09.2023 у Відділі державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області.

За таких обставин, пояснення ОСОБА_5 від 04.11.2023 та ОСОБА_3 від 19.09.2023 та 04.11.2023 не спростовують зафіксованого в акті № 031478 від 27.07.2023 порушення ст. 39 Закону №2344.

Поряд з цим, помилкове посилання у постанові № 005314 від 06.09.2023 на номер автодороги Н-126 замість правильного Н-16 не може бути самостійною підставою для визнання протиправною цієї постанови, оскільки в цій постанові, як і в акті проведення перевірки № 031478 від 27.07.2023, зазначено місцем вчинення порушення а/д Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, 39 км + 800 м. Автомобільна дорога Н-16 це автомобільна дорога Золотоноша-Черкаси-Сміла-Умань, яка проходить територією Черкаської області.

Зважаючи на зафіксовані в акті перевірки порушення ст. 34, 39 Закону №2344, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344, за наслідками розгляду справи Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті правомірно винесено оскаржувану постанову ПШ №005314 від 06.09.2023 року .

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції та правильності судового рішення не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321,322 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

В повному обсязі постанову складено 18 березня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун