Справа № 160/19060/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 липня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що вимога Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки від 11.05.2019 №Ф-955853/12У винесено протиправно, відтак підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 р. вказана позовна заява була залишена без руху та встановлено позивачу строк у 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення недоліків, визначених в ухвалі суду, а саме: надати заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин. Надати оригінал документа про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
На виконання вимог ухвали суду, позивачем надано заяву про повновлення строку звернення до суду, яка обгрунтована тим, що вимогу позивач не отримував так як за адресою, що зазначена не проживав, а був засуджений 01.10.2018 Києво-Святошинським районним судом Київської області за ст.286 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобами на 3 роки та відбував покарання в ДУ «Крюковська виправна колонія (№29)» з 08 жовтня 2019 року по 13 грудня 2023 року, звідки звільнений умовно-достроково від відбування основного. Покарання у виді позбавлення волі на невідбуту частину покарання строком на 09 місяців 26 днів на підставі ст.81 КК України за Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 12.12.2023 року і прямував до місця проживання. Про існування зазначеної Вимоги стало відомо у лютому місяці 2023р. 17.02.2024 року було направлено Позовну заяву про скасування вимоги №Ф-9558-53/12У від 11.05.2019 з додатками на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду, що підтверджується квитанцією та описом про вкладення у лист. Звернення відбувалось вчасно, тобто в межах поцесуальних строків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2024 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
26 вересня 2024 року від відповідача надійшло клопотання, в якому він просить продовжити строк для подання відзиву у справі.
27 вересня 2024 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що згідно інформаційної системи податкового органу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 26.01.2001 по 21.12.2023 перебував на податковому обліку в Синельніківській ДПІ ГУ ДПС як фізична особа підприємець. В ІКП по КБК 71040000 ФОП ОСОБА_1 відбулись автоматичні нарахування єдиного внеску на загальну суму 37 788,74 грн: - 09.02.2018 року за 2017 рік у сумі 8448,00 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.04.2018 року за I квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.07.2018 року за II квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.10.2018 року за III квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 21.01.2019 року за IV квартал 2018 року у сумі 2457,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.04.2019 року за I квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.07.2019 року за II квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 21.10.2019 року за III квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 20.01.2020 року за IV квартал 2019 року у сумі 2754,18 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 21.04.2020 року за I квартал 2020 року у сумі 2078,12 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 20.07.2020 року за II квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.10.2020 року за III квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування); - 19.01.2021 року за IV квартал 2020 року у сумі 2200,00 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування (за жовтень, листопад 2020 року)). Станом на 30.04.2019 по фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - ФОП ОСОБА_1 ) обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 21 030,90 гривні. Відповідно до статті 25 Закону України від 08.07.2010 року № 2464-УІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п. З розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 (далі - Інструкція № 449), у разі якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску, податковий орган формує та надсилає (вручає) платнику вимогу про сплату боргу (недоїмки). В зв`язку з чим, ГУ ДФС сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-9558-53/12 та надіслано платнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Вимогу було направлено боржнику за адресою відповідно до даних ДРФО, а саме: АДРЕСА_2 . Оскільки ОСОБА_1 суму заборгованості зі сплати єдиного внеску, зазначену у вимозі не сплачено до бюджету, на виконання вимог пункту 5 розділу VI Інструкції № 449 до Синельниківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області направлено узгоджену вимогу ГУ ДФС про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 11.05.2019 №Ф-9558-53/12У на суму 21 030,90 грн
27 вересня 2024 року від відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
02 жовтня 2024 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання про заміну відповідача у справі з Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області.
02 жовтня 2024 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву аналогічний відзиву поданому 27 вересня 2024 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.10.2024 р. клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про продовження строку для надання відзиву по справі задоволено. Продовжено Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області строк для подачі відзиву по справі та прийняти відзив.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи та докази, проаналізувавши зміст норм матеріального, що регулюють спірні правовідносини, суд виходить із такого.
Як зазначено у відзиві на позовну заяву, ОСОБА_1 має боргові зобов`язання як фізична особа-підприємець.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 21.06.2001 по 21.12.2023 перебував на податковому обліку в Синельніківській ДПІ ГУ ДПС як фізична особа підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Решта боргу, який наявний за даними податкового органу в ІКП, в оскаржувану вимогу не включений, оскільки хронологічно періоди, починаючи з другого кварталу 2019 року на час винесення оскаржуваної вимоги ще на настали.
Відповідно до Довідки форми ОК-7, ОСОБА_1 з січня по листопад 2017 року працював в ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ», з лютого по грудень 2020 року працював у Державному підприємстві «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№29)».
Станом на 30.04.2019 по фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальну суму 21 030,90 гривні.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон №2464).
Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону № 2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України від 06.12.2016 року №1774-VIII були внесені зміни, які запровадили, серед іншого, сплату єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців (крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування) та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, у сумі, що не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску, незалежно від отримання доходу (прибутку) у місяці нарахування єдиного внеску.
Згідно з абз.1 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ.
При цьому, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте, за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи-підприємці, проте, фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
З огляду на предмет спору у цій справі та вищевикладені висновки, суд доходить висновку, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.
Інше тлумачення норм Закону №2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд при вирішенні спору повинен, зокрема, перевірити обставини щодо: наявності у позивача статусу фізичної особи-підприємця; здійснення ним підприємницької діяльності та отримання ним доходу у періоді, за який податковим органом нарахований єдиний внесок; нараховування та сплати роботодавцем за позивача, як за застраховану особу, єдиного внеску в розмірі не меншому мінімального страхового внеску на місяць.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 р. у справі №440/2149/19.
Позивачем надано до матеріалів справи довідки форми ОК-5 та ОК-7, яка надана Пенсійним фондом України з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 .
Відповідно до Довідки форми ОК-7, ОСОБА_1 з січня по листопад 2017 року працював в ТОВ «Транспортна компанія «МАГНАТ», з лютого по грудень 2020 року працював у Державному підприємстві «Сільськогосподарське підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№29)».
Наведене також підтверджується довідкою форми ОК-5.
За вказаний період сплачені страхові внески.
Зокрема, згідно з оскаржуваною вимогою, позивачу 09.02.2018 нараховано борг за 2017 рік у сумі 8448,00 грн. (нараховано автоматично ДПС України на загальній системі оподаткування).
Суд зазначає, що позивач у 2017 році перебував у трудових відносинах і сплатив страхові внески в розмірі 31 325,03 грн. Тому нарахування боргу за 2017 рік у розмірі 8448,00 грн. є неправомірним.
При цьому, з грудня 2017 року по І квартал 2019 року року відсутні докази працевлаштування позивача та сплати страхових внесків за цей період.
Отже, позивач був платником єдиного внеску як підприємець у період з грудня 2017 року по І квартал 2019 року, а отже за вказані періоди страхові внески нараховані правомірно.
Таким чином, суд дійшов висновку про те, що спірна вимога від 11.05.2019 № Ф-9558-53/12У в частині суми 8448,00 грн., прийнята Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо позовної вимоги про внесення відомостей до інтегрованої автоматизованої інформаційно-аналітичної системи щодо скасування оскаржуваних вимог про сплату боргу (недоїмки), якими визначено заборгованість зі сплати єдиного внеску, суд зазначає таке.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області виключити з інформаційної системи органів ДПС та інтегрованої картки платника податків відомості про наявність у ОСОБА_1 боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування у розмірі 8448,00 грн.
При цьому, суд зауважує, що зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків у спірних правовідносинах є ефективним способом захисту прав та інтересів позивача, такий спосіб відповідає вимогам чинного законодавства та не позбавляє суб`єкта владних повноважень дискреційного розсуду, адже такий обов`язок прямо передбачений нормативно-правовим актом.
За наведених обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.
Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Оскільки позовні вимоги заявлялися на загальну суму 21 030,90 грн, а судом задоволено вимогу в частині 8 448,00 грн, пропорційне співвідношення становить 40,17 %, Отже, з огляду на часткове задоволення позовних вимог, розмір судового збору, який належить стягнути з відповідача на користь позивача, становить 486,54 грн.
Керуючись 242-246, 250 КАС України суд
Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ОСОБА_1 , яка складена Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, від 11.05.2019 № Ф-9558-53/12У року в частині суми боргу 8448,00 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 , шляхом виключення заборгованості (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 8448,00 грн.
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя А.В. Савченко