Справа № 159/1093/25
Суддя: Смалюх Р. Я.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 159/1093/25
Провадження № 2-а/159/130/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю:

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Борща О.І.,

представника відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник Борщ Олександр Іванович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач або ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 376 від 17.02.2025 (далі оскаржувана постанова), якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 17.02.2025 відповідач прийняв постанову №376 якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 17000,00 грн у зв`язку з не уточненням ним своїх облікових даних з 18.05.2024 по 16.07.2024 в порушення абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ та абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною. Позивач також покликається на те, що з 10.12.1990 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Працює оператором котельні у АТ «Українська залізниця», у зв`язку з чим з березня 2022 кожні пів року на нього оформлялося бронювання, а отже ІНФОРМАЦІЯ_3 були відомі всі дані щодо нього. 14.09.2024 позивач в черговий раз отримав відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, а тому вважав, що раз він регулярно щопівроку оновлює свої дані у ІНФОРМАЦІЯ_3 , то не повинен був оновляти свої дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024. Зазначене, на його переконання свідчить про відсутність у нього умислу на вчинення правопорушення за яке його притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою. Звертає увагу суду, що 17.02.2025 прибув до відповідача на розгляд справи, однак розгляду справи фактично не було, натомість про те, що на нього винесено оскаржувану постанову йому повідомив невідомий йому військовослужбовець у коридорі приміщення відповідача. На підтвердження зазначеної обставини звертає увагу, що і у протоколі і в постанові невірно зазначені його посада та місце народження, хоча відповідач повинен був це знати.

Крім того позивач вказує на примітку до ст. 210 КУпАП, відповідно до якої положення ст. 210, 210-1 КУпАП не застосовуються у випадку можливості отримання облікових даних шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами, держателем яких є державні органи. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята поза межами тримісячного строку встановленого ст. 38 КУпАП. Також позивач вважає, що оскаржувана постанова прийнята без дотримання вимог ст. 19, 62 Конституції України, Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №3 від 01.01.2024 (далі Інструкція),статей 2, 9, 245, 251, 268, 280 КУпАП без застосування висновків Конституційного Суду України викладених у рішенні №23-рп/2010 від 22.12.2010 адже відсутні будь-які допустимі докази які доводять винуватість позивач у вчиненні адміністративного правопорушення поза розумним сумнівом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзив на позовну заяву у якому позов заперечив. Вважає оскаржувану постанову правомірною, оскільки позивач не оновив свої дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024. Своїми діями він порушив вимоги абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ та абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що містить склад адміністративного правопорушення передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Керуючись статтями 235, 251 КУпАП, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указами Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 №65/2022 від 24.02.2022, вважає оскаржувану постанову законною, а позовні вимоги безпідставними.

Ухвалою від 28.02.2025 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), витребував у відповідача матеріали адмінінстративної справи, справу призначив до судового розгляду на 10.03.2025.

06.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 подав відзв на позовну заяву та витребувані судом документи.

10.03.2025 у судове засідання прибув представник позивача та позивач, відповідач не прибув, у відзиві на позов просив слухати справу за його відсутності.

У судовому засіданні головуючий у справі розкрив сторонам інформацію, яка на його думку може мати значення під час вирішення питання, щодо дотримання об`єктивного критерію неупередженості суду у цьому судовому процесі.

Представник позивача Борщ І.О. та позивач висловили довіру суду, відводів не заявляли, просили суд задовольнити позов з підстав зазначених у позовній заяві.

У судовому засіданні позивач зазначив, що працює на посаді оператора котельні у АТ «Українська залізниця». З березня 2022 року його щопівроку бронювали від призову на військову службу під час мобілізації, а тому оновлювались його військово-облікові дані. 17.02.2025 він прибув до відповідача для розгляду адміністративної справи. Його та ще більше 10 чоловік запросили у кімнату де їм по черзі повідомили, що на них накладено адміністративні стягнення. Він отримав примірник оскаржуваної постанови у цей же день. Повідомив, що йому на роботі сказали, що оскільки він щопівроку бронюється і його дані відповідно уточнюються, то йому не потрібно ще раз у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 оновлювати свої дані. Також повідомив суду, що не знав, що закон вимагає обов`язкового оновлення даних усіх військовозобов`язаних незалежно від того чи оновлювалися такі дані раніше. Отримавши оскаржувану постанову він оновив свої дані в додатку Резерв+ 17.02.2025.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, однак не з`явилися і не повідомили про причини неявки, суд вважає з можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідачів.

У судовому засіданні суд перейшов до стадії прийняття судового рішення та у зв`язку із складністю виготовлення судового рішення, відклав судове засідання, повідомивши учасників, що повний текст судового рішення буде проголошений у судовому засіданні 19.03.2025.

З відміток у військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 14.12.1988 вбачається, що він перебуває на військовому обліку з 10.12.1990 у ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Зі скріншота електронного військово-облікового-документа позивача видно, що ОСОБА_1 оновив свої облікові дані: номер телефону, електронну пошту, адресу проживання. Зазначена дата уточнення позивачем даних 17.02.2025.

Довідкою АТ «Укразалізниця» підтверджується, що станом на 06.05.2024 позивач включений до списку військовозобов`язаних працівників товаритства бронювання на період мобілізації та на воєнний час за наказом Міністерства економіки України на підставі погодження ГШ ЗСУ.

Витягами з наказів Мінекономіки про бронювання від 19.05.2023 №3857, від 08.11.2023 №16761, від 04.09.2024 №23219 підтверджується, що позивач був заброньований у періоди з 19.05.2023 по 19.11.2023, з 08.11.2023 по 07.05.2024, з 04.09.2024 по 27.04.2025.

05.02.2025 інспектор мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 склав на ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відповідно до якого 05.02.2025 в 11.54 год у ІНФОРМАЦІЯ_3 через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» встановив, що позивач з 18.05.2024 по 16.07.2024 не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання , або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) чим порушив вимоги абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ та абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». До протоколу додається звірка даних з єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг». Розгляд справи призначений на14.30 год 17.02.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 . Позивачу під підпис роз`яснено положення ст. 63 Конституції Україн, ст. 268 КУпАП. З протоколом позивач ознайомився під підпис, зауважень до протоколу не подавав. У протоколі зазначене місце народження позивача с. Дроздні, Волинської області; посада сторож.

Звіркою даних з реєстру Оберіг підтверджується проведення звірок даних ОСОБА_1 21.06.2006, 20.07.2014 та15.05.2024.

17.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 прийняв постанову №376, якою притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП і наклав на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Постанова обґрунтована тим, що 05.02.2025 в 11.54 год у ІНФОРМАЦІЯ_3 через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» встановив, що позивач з 18.05.2024 по 16.07.2024 не уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання , або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) чим порушив вимоги абз. 4 п. 1 ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ (далі Закон № 3633-ІХ) та абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначене адміністративне правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення від 05.02.2025, звіркою даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг». У постанові зазначене місце народження позивача с. Дроздні, Волинської області; посада сторож.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено та проводиться загальна мобілізація, яка неодноразово продовжувалась, зокрема указами № 272/2024 від 06.05.2024, № 470/2024 від 23.07.2024, востаннє на 90 діб Указом Президента України №27/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4221-IX від 15.01.2025.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, востаннє на 90 діб Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025 затвердженого Законом України № 4220-IX від 15.01.2025.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Отже, з 24.02.2022 по сьогодні в Україні безперервно діє особливий період.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник з приводу рішення суб`єкта владних повноважень щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення законодавства у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, є адміністративним правопорушенням, яке тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма КУпАП є бланкетною. Тому, для того щоб настала відповідальність за нею, необхідно встановити які конкретно діяння вчинила особа та які конкретні положення закону про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вони порушують, а також чи винувата особа у їх вчиненні. Диспозиція цієї норми не передбачає обов`язкову наявність умислу, а тому таке порушення може бути вчинене і з необережності.

Лише підтвердження усіх зазначених вище обставин може мати наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП).

У п. 12 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого постановою КМУ №154 від 23.02.2022 (далі Положення про ТЦК та СП), зазначені повноваження керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, серед яких, зокрема, розгляд справ про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладення адміністративних стягнень.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Територіальний центр комплектування та соціальної підтримки має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням (п. 7 Положення про ТЦК та СП).

Згідно з п. 1 Положення про ТЦК та СП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У п. 9 Положення про ТЦК та СП визначені завдання покладені на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Отже законодавець не розділяє територіальні центри комплектування та соціальної підтримки під час здійснення ними повноважень визначених у п. 9 зазначеного вище положення на тих які мають статус юридичної особи і на тих, які цього статусу не мають; право керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення передбачені ст. 235 КУпАП, прямо передбачено п. 12 Положення про ТЦК та СП.

А тому, притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП входить до повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 , а відповідно і особи, яка тимчасово виконує його обов`язки.

Положеннями абзацу 4 пункту 1 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ визначено (далі Закон №3633-ІХ), що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 03 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 18.05.2024 по 16.07.2024, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема, у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Шістдесятиденний строк на уточнення даних, відповідно до абз. 4, п. 1, ч. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-ІХ, сплив 16.07.2024. Протокол про адміністративне правопорушення складений 05.02.2025, що і є на переконання суду днем виявлення адміністративного правопорушення. Отже, оскаржувана постанова від 17.02.2025 прийнята в межах строків визначених ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Позивач не довів, що днем виявлення адміністративного правопорушення є наступний день після закінчення останнього дня шістдесятиденного строку 17.07.2024, оскільки жодних доказів того, що відповідач здійснив таке виявлення 17.07.2024 позивач не надав.

Як суд встановив вище, електронним військово-обліковим документом позивача підтверджується та обставина, що облікові дані він уточнив 17.02.2025, тобто після спливу шістдесятиденного строку встановленого Законом №3633-ІХ.

Заразом, та обставина, що позивач не уточнив свої облікові дані у встановлений законом строк і не заперечується самим позивачем, як у позовній заяві так і в поясненнях наданих у судовому засіданні.

Суд зазначає, що уточнення облікових даних до чи після, встановленого Законом №3633-ІХ періоду, не може вважатися належним виконанням цього закону, натомість свідчить про його невиконання.

Також суд не погоджується з твердженнями позивача, що оскільки він щопівроку бронювався своїм роботодавцем відповідно до постанови КМУ №76 від 27.03.2023, то відповідно оновлювалися його облікові дані, а тому ще одного уточнення цих даних у період з 18.05.2024 по 16.072024 не було необхідним.

Суд звертає увагу, що Порядок бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затверджений постановою КМУ №76 від 27.03.2023 не передбачає у цьому процесі взаємодію з територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Натомість подання списків працівників на бронювання здійснювалось до відповідних органів державної влади, які в подальшому погоджувались Міністерством оборони України та передавались для прийняття рішення у Міністерство економіки України.

Із зазначеного вище порядку не вбачається, що облікові дані військовозобов`язаних, які включались до списку на бронювання, у будь-який спосіб повинні були передаватися територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не уточнив свої облікові дані, а саме, номер телефону та електронну адресу, у шістдесятиденний строк визначений абз. 4 п. 1 ч. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №3633-ІХ.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

У зв`язку з чим, суд не може визнати необізнаність ОСОБА_1 з законодавством, поважною причиною неуточнення своїх облікових даних у визначений абз. 4 п. 1 ч. 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону №3633-ІХ строк.

Суд не застосовує примітку до ст. 210 КУпАП, як підставу для незастосування до позивача положень ст. 210, 210-1 КУпАП, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі Закон № 1951-VIII), Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.

До Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру , зокрема, персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 1951-VIII). Інформація, яка належить до персональних даних та вноситься до Реєстру, визначена у ст. 7 цього Закону, до якої законодавець у п. 7-1 відніс номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 1951-VII передбачений обов`язок призовника, військовозобов`язаного та резервіста подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

У ч. 3 ст. 14 Закону № 1951-VII визначений перелік персональних даних, які органи ведення реєстру одержують шляхом електронної інформаційної взаємодії. У ній не передбачено такої можливості для отримання даних зазначених у п. 7-1 ч. 1 ст. 7 Закону № 1951-VII (номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти).

Абзац 4 п. 1 ч. 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3633-ІХ, порушення якого оскаржуваною постановою ставиться у провину позивачу, передбачав обов`язок військовозобов`язаного до 16.07.2024 уточнити свої номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти).

Як убачається зі скріншота електронного військово-облікового документа позивача, у нього є електронна пошта та номер мобільного зв`язку.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що законодавством не передбачено можливості одержання шляхом електронної інформаційної взаємодії даних про: місце фактичного проживання, номер засобів зв`язку та адреси електронної пошти, а тому примітка до ст. 210 КУпАП не може бути застосована у цій справі.

Крім того, суд не погоджується з доводами позивача про те, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення повинен був би отримати відомості щодо здійснення перевірки функціонування системи військового обліку громадян України в органах державної влади, інших державних органах на підприємствах установах організаціях з приводу відсутності у таких інформації щодо ОСОБА_1 , як такого, що не перебуває на військовому обліку у відповідному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та не виконує правила військового обліку.

З оскаржуваної постанови видно, що суть порушення становить у тому, що позивач не уточнив свої облікові дані у визначений законом строк, а не у тому, що він не перебував на військовому обліку. У зв`язку з цим, на переконання суду, потреби у здійсненні зазначеної вище перевірки не було. Крім того відповідач не ставить у провину ОСОБА_1 того, що він не перебував на військовому обліку.

Також суд не застосовує висновки які містяться у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 у справі №23-рп/2010, оскільки вони не є релевантними обставинам цієї справи, а стосуються притягнення до адміністративної відповідальності власників транспортних засобів без встановлення у їх діяннях складу адміністративних правопорушень.

Щодо невірної вказівки у протоколі про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 № 376 та в оскаржуваній постанові місця народження позивача «с. Дрозди», замість вірного «с. Лапні», а також займаної ним посади «сторож» замість вірної «оператор котельні» суд зазначає, що на його переконання такі неточності не можуть бути підставою визнання протиправною постанови що оскаржується.

Позивач не заперечив, що протокол та постанова складалися щодо нього, у цих документах зазначені вірно інші дані позивача (дата народження, місце проживання, місце роботи, серія і номер паспорта, його ПІП тощо), а тому у суду немає сумнівів, що протокол та постанова складені щодо іншої особи, яка не є позивачем. Крім того, такі неточності не впливають на склад адміністративного правопорушення за вчинення якого позивач притягнутий до адміністративної відповідальності.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 позивачу під підпис роз`яснені його права передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП і завчасно повідомлено про розгляд справи 17.02.2025.

Отже, у позивача було вдосталь часу (12 днів) для того, щоб скористатися правовою допомогою адвоката чи ознайомитися з матеріалами справи, надати свої заперечення щодо адміністративного правопорушення чи щодо зазначення у протоколі невірної інформації про місце його народження та займаної посади.

Також суд критично сприймає пояснення позивача, щодо відсутності розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки у позові ОСОБА_1 зазначає, що про прийняту постанову йому повідомив військовий в коридорі, а у судовому засіданні він пояснив, що його та ще понад десять осіб зібрали в одній кімнаті де по черзі повідомляли про прийняті щодо них рішення.

Крім того, суд бере до уваги, що у матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався зі скаргами на такі неправомірні дії (відсутність розгляду) до вищого органу, а також те, що на примірнику оскаржуваної постанови відповідача міститься підпис позивача про отримання її копії. Крім того в оскаржувані постанові зазначено про врахування відсутності обставин які обтяжують та пом`якшують покарання.

Отже, у суду відсутні підстави стверджувати, що розгляд справи відбувся не в порядку передбаченому Інструкцією та КУпАП.

Заразом, суд не погоджується з твердженнями в оскаржуваній постанові, що позивач не уточнивши свої облікові з 18.05.2024 по 16.07.2024 порушив вимоги абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», де зазначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервісту або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції на кінцевий термін уточнення даних 16.07.2024) передбачено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, вимоги абз. 6 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачають обов`язок військовозобов`язаного, яким є позивач, уточнити свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

Вказане положення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», набуло чинності 18 травня 2024 року у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024року №3633-IX.

Зазначену норму законодавець прийняв з метою усунути прогалину в мобілізаційному законодавстві у разі оголошення мобілізації Президентом України, яка діє на перспективу.

У період з 18.05.2024 по день складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо позивача, Президент України приймав Укази «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 470/2024 від 23.07.2024 та № 741/2024 від 28.10.2024, якими вносилися зміни у частину 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 3 березня 2022 року № 2105-IX.

Про оголошення та проведення загальної мобілізації зазначено у частині 1 Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №65/2022 від 24.02.2022.

Крім того, станом на 24 лютого 2022 року стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не передбачала обов`язку інших військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнювати свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не порушував положення абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що ставиться йому у провину оскаржуваною постановою.

Водночас, відсутність порушення позивачем абз. 6 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не свідчать про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП чи недоведеності його вини, адже відповідач в оскаржуваній постанові також вказує на порушення вимог абз. 4 п. 1 ч. 2 «Прикінцевих і перехідних положень» Закону №3633-ІХ, яких позивач не дотримався. А тому, з цих підстав оскаржувана постанова не може бути визнана протиправною.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 246 КАС України відмовляючи у позові у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зазначає мотиви, з яких він дійшов висновку, що оскаржуване рішення, дія чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень визнано судом таким, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

Виходячи з мотивів наведених вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята без порушень ст. 19 Конституції України та на підставі вимог Закону №3633-IX з дотримання процедури і порядку встановленого КУпАП щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, уповноваженою на те законом особою.

Оскаржувана постанова є обґрунтованою - у ній міститься конкретна суть порушення (які конкретно дані позивач не уточнив), яким законом передбачене уточнення цих даних і в який строк, а також якою нормою передбачена адміністративна відповідальність за таке порушення; вона прийнята безсторонньо, добросовісно та розсудливо на позивача накладений штраф у розмірі нижньої межі санкції, яка передбачена за це адміністративне правопорушення, що також свідчить про дотримання принципу пропорційності.

Аналізуючи долучені до матеріалів справи копії протоколу про адміністративне правопорушення від 05.02.2025 та оскаржуваної постанови суд дійшов висновку, що процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення відбувалася з дотриманням вимог чинного законодавства та принципу рівності перед законом. Зокрема, позивачу було повідомлено про час, дату і місце розгляду його справи; роз`яснено права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.

Оскаржувана постанова прийнята протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 6 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку,застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є такою, що прийнята у межах повноважень та на підставі закону, тому її слід залишити без змін, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 605,60 грн, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 242-246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 376 від 17.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін та інших учасників процесу:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

представник позивача Борщ Олександр Іванович ( АДРЕСА_1 );

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 ; ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).

Повне судове рішення складене 19.03.2025.

Головуючий:Р. Я. Смалюх