Справа № 160/33065/24
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» до Новомосковської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії, -
13.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» до Новомосковської міської ради, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень (Новомосковську міську раду) - протиправною, та зобов`язати Новомосковську міську раду надати Товариству з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 9,7990 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115/1, вул. Сучкова, 115/57, яка відноситься до категорії: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення в користування ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» на умовах оренди строком на 30 років, з метою подальшого її функціонального використання для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за рахунок земель комунальної власності Новомосковської міської ради, або надати мотивовану відмову у його наданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» залишено без руху, а позивачу надати строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до канцелярії суду: уточненої позовної заяви з приведеними у відповідність позовними вимогами.
На виконання вимог ухвали суду від 20.12.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла уточнена позовна заява з урахуванням недоліків вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
16 травня 2024 року ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» через Центр надання адміністративних послуг звернулось до Новомосковської міської ради із заявою, в якій просило надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 9,7990 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115/1, вул. Сучкова, 115/57, яка відноситься до категорії: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення в користування ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» на умовах оренди строком на 30 років, з метою подальшого її функціонального використання для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за рахунок земель комунальної власності Новомосковської міської ради.
Описом документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги від 16.05.2024 року, зокрема, передбачено:
- тип та назва адміністративної послуги: «дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в приватну власність/користування»;
- назва СНП: «АО Управління по роботі з активами виконавчого комітете Новомосковської міської ради;
- термін виконання: 17.06.2024 року;
- бажаний спосіб отримання: передати документи заявнику особисто.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо розгляду його заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та посилаючись на недотримання відповідачем процедури розгляду означеної заяви, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлений Земельним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів «а» - «в» частини 1 статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Відповідно до статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.
У свою чергу, порядок передачі земельних ділянок в оренду врегульовано статтею 124 ЗК України.
Так, ч.1 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно з ч.2 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.
При цьому, ч.3 ст.124 ЗК України встановлено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
Відповідно до абз.1 ч.2 ст.134 ЗК України не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб;
Так судом встановлено, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 238326701) від 22.12.2020 року, об`єкт нерухомого майна будівля технологічної диспетчеризації загальною площею 270,7 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ТОВ «САТАЛЬКОМ ГРУП» на підставі договору купівлі-продажу серія та номер:1786, виданий 22.12.2020 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко К.В.
Відтак, порядок передачі в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, юридичним особам з метою подальшого її функціонального використання для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості встановлюється статтею 123 ЗК України.
За приписами абз.1-6 ч.1 ст.123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно з абз.1-2 ч.2 ст.123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Абзацом першим частини 3 статті 123 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

З аналізу наведених норм права слідує, що, підставою для відмови органом місцевого самоврядування у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, жодних інших підстав для відмови законом не визначено.

Відповідно до ч.15 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.16 ст. 123 ЗК України).

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 123 Земельного кодексу України.

За змістом положень ст.122 Земельного кодексу України вирішення питань стосовно передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування. Зокрема, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Отже, Новомосковська міська рада наділена повноваженнями щодо передачі земельної ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності.

Крім того, згідно статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Частиною першою статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно зі ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Відповідно до ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова, зокрема, скликає сесії ради, вносить пропозиції та формує порядок денний сесій ради і головує на пленарних засіданнях ради; забезпечує підготовку на розгляд ради проектів програм соціально-економічного та культурного розвитку, цільових програм з інших питань самоврядування, місцевого бюджету та звіту про його виконання, рішень ради з інших питань, що належать до її відання; оприлюднює затверджені радою програми, бюджет та звіти про їх виконання.

З аналізу вище вказаних правових норм слідує, що законодавством чітко визначено, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до частини 5 статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Отже, чинним законодавством України не передбачено право суб`єкта владних повноважень змінювати встановлений законом режим (періодичність) проведення сесій рад не менше одного разу на місяць у випадку надходження на розгляд до ради документів з питань відведення земельних ділянок (зокрема, заяви про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)

Оскільки остання являються частинами єдиного процесу відведення земельних ділянок, а тому охоплюються терміном питання відведення земельних ділянок.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, 16 травня 2024 року ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» через Центр надання адміністративних послуг звернулось до Новомосковської міської ради із заявою, в якій просило надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 9,7990 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 115/1, вул. Сучкова, 115/57, яка відноситься до категорії: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення в користування ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» на умовах оренди строком на 30 років, з метою подальшого її функціонального використання для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за рахунок земель комунальної власності Новомосковської міської ради.

Отже, у місячний строк з дати реєстрації заяви позивача Новомосковською міською радою рішення за результатами її розгляду не прийнято, чим порушено вимоги ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутнє будь-яке рішення Новомосковської міської ради стосовно розгляду заяви ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подану 16.05.2024 року через Центр надання адміністративних послуг

Разом з тим, слід зазначити, що строк розгляду заяви (клопотання) є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень, в тому числі й тих, які є предметом спору у цій справі. тому, пропуск цього строку сам по собі не свідчить про звільнення відповідної ради від обов`язку розглянути питання надання дозволу на розробку технічної документації.

При цьому суд наголошує, що положення статті 123 ЗК України містять вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що відсутність належним чином оформленого рішення Дніпровської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на опублікування проекту рішення Дніпровської міської ради, свідчить про те, що цей орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Отже, має місце протиправна бездіяльність відповідача з цього приводу.

Вказаний правовий висновок кореспондується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 11.04.2018 року № 806/2208/17.

Крім того, суд зазначає, що згідно з абзацом 3 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Проте цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення розроблення документації із землеустрою або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.01.2020 року у справі № 440/1922/19 (провадження №К/9901/29281/19).

Частина друга статті 123 Земельного кодексу України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 123 Земельного кодексу України.

Отже, якщо особою, яка звернулася до відповідного суб`єкта владних повноважень виконані всі передумови для отримання відповідного дозволу на розроблення документації з землеустрою щодо отримання земельної ділянки у користування, підстави для відмови у наданні такого дозволу відсутні.

Враховуючи відсутність рішення Новомосковської міської ради з приводу заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, суд вважає, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки останнім не надано суду доказів, які б підтверджували поважність причин та умов порушення вказаного вище порядку та строку розгляду заяви ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП»

Суд звертає увагу, що відповідач у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, а тому зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Рисовський проти України» (№29979/04) визнав низку порушень пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «належного врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Отже, наведені відповідачем доводи жодним чином не спростовують висновку суду про допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо розгляду в належний спосіб та у визначеному законом порядку поданого позивачем клопотання і прийняття передбаченого законом рішення за результатами його розгляду, що, в свою чергу, беззаперечно порушує права останнього.

Аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 10.07.2018р. у справі №806/3095/17 (адміністративне провадження №К/9901/50942/18).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому, оскільки відповідач фактично не розглянув заяву ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подану 16.05.2024 року через Центр надання адміністративних послуг та не прийняв жодного рішення по суті, з метою повного та ефективного поновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Новомосковську міську раду розглянути заяву ТОВ «СТАЛЬКОМ ГРУП» про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подану 16.05.2024 року через Центр надання адміністративних послуг і прийняти відповідне рішення за результатами розгляду.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 2271,00 грн.

Керуючись ст. ст. 242-244, 246, 250, 254, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» до Новомосковської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Новомосковської міської ради щодо не розгляду в належний спосіб та у визначеному законом порядку поданої Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подану 16.05.2024 року через Центр надання адміністративних послуг.

Зобов`язати Новомосковську міську раду (, 51200, Дніпропетровська обл., м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14) розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» (, 49098, м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 60, офіс 3) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, подану 16.05.2024 року через Центр надання адміністративних послуг, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Новомосковської міської ради (, 51200, Дніпропетровська обл., м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛЬКОМ ГРУП» (, 49098, м. Дніпро, вул. Маршала Малиновського, буд. 60, офіс 3) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2271,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна