Справа № 240/20109/23
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/20109/23

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство-11837" до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство-11837" із позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову №356178 від 16.05.2023 Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство-11837" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що постанова про накладення штрафу винесена відповідачем є протиправною, оскільки жодним нормативно-правовим актом з національного чи міжнародного законодавства, в тому числі положеннями Закону України «Про автомобільний транспорт» та Порядку №137 не передбачено обов`язку водія мати при собі протокол технічного огляду транспортного засобу. Відповідач помилково ототожнив вимогу Закону про проходження технічного огляду із вимогою Закону про наявність у водія документа про технічний огляд.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 14.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

08.08.2023 на адресу Житомирського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву за вх. №53973/23, відповідно до змісту якого відповідач заперечує проти заявлених вимог та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву вказав, що перевіркою було встановлено відсутність протоколу перевірки технічного стану автомобільного засобу, передбаченого Законом №2344-ІІІ та Порядком №1567. Так, водієм транспортного засобу, що перевірявся, 10.04.2023 перевіряючим особам разом з іншими документами було надано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, який було складено 03.10.2022, і який втратив свою чинність.

25.08.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив вх. №58175/23, у якому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити позов. Представник позивача вказав, що жодною правовою нормою чинного законодавства не передбачено обов`язку водія мати при собі та пред`являти при перевірці протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відповідно до положень частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті 10.04.2023 згідно затвердженого графіку (а.с.23) на підставі направлення від 10.04.2023 №013985 (а.с.23 на звороті) проводилась рейдова перевірка транспортних засобів, під час якої було перевірено транспортний засіб марки Рута, д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 (а.с.25).

Під час здійснення перевірки документів було встановлено відсутність протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

За результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 10.04.2023 №350298, в якому вказано, що під час надання послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом №6 "Червона Гора - пл.Седлецька" встановлено порушення абзацу третього частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: відсутні наступні документи у водія: протокол перевірки технічного стану транспортного засобу чим порушено п.31.3 Б Правил дорожнього руху України (а.с.6).

За результатами розгляду акта від 10.04.2023 №350298, 16.05.2023 відповідачем винесено постанову №356178 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ТОВ "Бердичівське АТП-11837" у розмірі 17000,00 грн за порушення вимог ст.39 Закону України від 05.04.2001 №2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон №2344-ІІІ), відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, а саме: до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з регулярних пасажирських перевезень за відсутності на момент проведення перевірки документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону №2344-ІІІ (а.с.7).

Вважаючи вказану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України від 05.04.2001 №2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон №2344-ІІІ).

Статтею 2 Закону №2344-ІІІ визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до статті 2 Закону України від 10.11.1994 №232/94-ВР «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо є обов`язковими для власників транспорту.

Відповідно до Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Крім того, пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно:

- наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом другим частини 2 статті 49 Закону №2344-ІП визначено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Таким чином, положеннями спеціального закону покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а водія - пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Проте, долучені до матеріалів адміністративного позову документи не свідчать про пред`явлення усіх передбачених чинним законодавством документів на момент складання акта про проведення перевірки.

Відсутність необхідних документів, в даному випадку - протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, визначених положеннями Закону №2344-ІІІ та Порядку №1567 на момент проведення рейдової перевірки, зафіксовано в акті від 10.04.2023 №350298.

Водієм транспортного засобу, що перевірявся, 10.04.2023 до перевірки було надано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, який було складено 03.10.2022, і який втратив свою чинність.

Під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Акт перевірки містить відмову водія від підпису, що свідчить про підтвердження ознайомлення з встановленими обставинами порушень.

Листом від 20.04.2023 №26904/24/24-23 позивача було запрошено для участі у розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Представник позивача на розгляд справи про порушення з`явився та надав протокол перевірки технічного стану, складений 03.04.2023.

Позивачем у справі не заперечується, що діючий протокол перевірки технічного стану транспортного засобу був відсутній на момент перевірки, а наданий лише на розгляд справи про порушення.

Однак, відповідальність відповідно до абзацу третього частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачає відповідальність за відсутність документів саме на момент зупинки транспортного засобу (перевірки на дорозі).

При цьому, формування та збір документів для перевезення повинен завершуватись на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія під час перевірки, тобто саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи на підставі яких здійснюється перевезення та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини. Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами. У даному випадку, на місці події (зупинки) за наданими водієм транспортних засобів матеріалами та відомостями складено акт, який є носієм доказової інформації.

Згідно з статтею 22 Закону №2344-ІІІ технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів та їх складових виконують з метою підтримання їх у належному стані та забезпечення встановлених виробником технічних характеристик під час використання, зберігання або утримання протягом періоду експлуатації.

Виконавцями технічного обслуговування і ремонту транспортних засобів є суб`єкти господарювання, які відповідають таким вимогам: мають власні або орендовані засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають установленим законодавством вимогам; роботи з технічного обслуговування і ремонту здійснює персонал необхідного рівня професійної кваліфікації відповідно до видів цих робіт; мають виробничі споруди, засоби технічного обслуговування і ремонту, що відповідають встановленим законодавством вимогам.

Відповідно до статті 23 Закону №2344-ІІІ контроль технічного стану транспортних засобів включає: обов`язковий технічний контроль транспортних засобів; перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками. Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України «Про дорожній рух» в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Отже, порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про дорожній рух" до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Згідно з статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Автомобільні перевізники з кількістю транспортних засобів десять і більше зобов`язані організовувати підвищення кваліфікації керівників і спеціалістів автомобільного транспорту, діяльність яких пов`язана з наданням послуг автомобільного транспорту, у термін один раз на п`ять років, а з питань безпеки перевезень, охорони праці та пожежної безпеки - у термін один раз на три роки в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Відповідно до статті 35 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Обов`язковий технічний контроль транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування та зареєстрованих територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, здійснюють суб`єкти проведення обов`язкового технічного контролю, які мають на правах власності або користування обладнання, що дає змогу перевіряти технічний стан транспортних засобів на відповідність вимогам безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища.

Відповідно до пункту 31.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством:

- у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху;

- якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю);

- якщо номерні знаки не відповідають вимогам відповідних стандартів;

- у разі порушення порядку встановлення і використання спеціальних світлових і звукових сигнальних пристроїв.

Процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації визначає Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 №137 (далі - Порядок №137).

Відповідно до п.1 Порядку №137 обов`язковому технічному контролю підлягають транспортні засоби, крім таких:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Перелік обладнання, необхідного для одержання права на здійснення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів, а також документів, що подаються суб`єктами проведення обов`язкового технічного контролю для одержання такого права, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті.

Виключна відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена у статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

Отже, автобус позивача мав пройти обов`язковий технічний контроль, на підтвердження чого мав бути виданий протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

При цьому протокол перевірки технічного стану транспортного засобу є в розумінні абзацу третього частини другої статті 39 Закону №2344-III іншими документами, передбаченими законодавством, для виконання пасажирських перевезень.

Оскільки документи щодо проходження технічного контролю транспортного засобу передбачені законодавством та є обов`язковими при експлуатації транспортного засобу, то такі документи водій повинен мати та пред`являти на вимогу органів державного контролю.

Тобто, необхідність наявності у водія документів щодо проходження технічного контролю, охоплюється положеннями статті 39 Закону №2344-III, а їх відсутність є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі абзацу третього частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Відповідно до абзацу третього частини 1 статті 60 Закону №2344-III за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок відповідача щодо перевезення пасажирів транспортним засобом за відсутності протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

Відтак, враховуючи, що на момент проведення перевірки у позивача був відсутній протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, відповідачем правомірно прийнято спірну постанову.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про те, що оскаржена постанова відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не стягує судові витрати із відповідача на користь позивача у зв`язку із відмовою у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Бердичівське автотранспортне підприємство-11837" (вул.Варварівська, 4, м.Бердичів, Житомирська область, 13312, ) до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (м-н С.П.Корольова,12, м.Житомир, 10014, ) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін

20.03.25