Справа № 400/929/22
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/929/22

Перша інстанція: суддя Устинов І. А.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 400/929/22 за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у розмірі 400 191,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У січні 2022 року Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного звернулася до суду з адміністративним позовом у якому просила:

- стягнути з ОСОБА_1 витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі у розмірі 400 191,12 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за відповідачем рахується заборгованість з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в Академії, у сумі 400191,12 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку кошти не відшкодував, позивач звернувся з позовом до суду.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що стягнення з нього витрат, пов`язаних з його утриманням є безпідставними, оскільки він має статус учасника бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_1 від 01.08.2019 і відповідно він має пільги відповідно до Закону.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що згідно Порядку № 419 оплата за навчання не входить до складу витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, тому відповідач зобов`язаний відшкодувати кошти, які витрачались позивачем на його грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та спожиті комунальні послуги. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 20.12.2024 у справі № 400/929/22 адміністративний позов Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного задовольнив частково.

Стягнув з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів, 79026, ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 375 617,59 грн (триста сімдесят п`ять тисяч шістсот сімнадцять гривень п`ятдесят дев`ять копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог представник Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що відповідачу, як курсанту вищого військового навчального закладу, виділялося місце в казармі, де він і розміщувався, яка не відноситься до житлових приміщень;

- відповідач заяву про надання пільги щодо оплати комунальних послуг до Національної академії не подавав, а відтак, дана пільга йому не надавалась;

- інші доводи відтворюють зміст позовної заяви та відповіді на відзив на позовну заяву.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з його утриманням є безпідставними, оскільки він має статус учасника бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_1 від 01.08.2019 і відповідно він має пільги відповідно до Закону;

- Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не є належним позивачем у даній справі;

- відповідачу не було надано строк для відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі;

- матеріали позовної заяви не містять розрахунку витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, а також не містять переліку таких витрат.

- інші доводи відтворюють зміст відзиву на позовну заяву.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення. Вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами та не спростовують висновків суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2019 між Міністерством оборони України та молодшим солдатом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти.

Відповідно до контракту відповідач зобов`язався мати позитивні результати навчання, наполегливо оволодівати знаннями; сумлінно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів, свої службові обов`язки; продовжувати подальше проходження військової служби протягом не менше п`яти років після закінчення; відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання.

25.11.2021 відповідачем подано рапорт про відрахування з навчального закладу у зв`язку з достроковим розірванням контракту через відмову від подальшого проходження військової служби. Крім того, позивач зобов`язувався протягом місяця з дня відрахування відшкодувати витрати на утримання.

Наказом начальника Академії від 08.12.2021 № 92-КС з відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби, відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту через відмову від подальшого проходження військової служби та звільнено з військової служби в запас.

Наказом начальника Академії від 08.12.2021 № 311 відповідача виключено зі списків особового складу Академії та зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії за період з 17.08.2019 по 08.12.2021 в сумі 413833,32 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком від 08.12.2021 р. сума витрат, пов`язаних з утриманням відповідача в Академії за період з 17.08.2019 по 08.12.2021 складає 413833,32 грн.

Як свідчить довідка від 30.12.2021 № 2171, відповідачем 30.12.201 відшкодовано 13642,20 грн.

Таким чином, відповідач не відшкодував 400191,12 грн.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не скористався правом на отримання повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів, тому відповідача не зараховано на навчання до Академії за державним (регіональним) замовленням відповідно до умов Порядку №975. Натомість з відповідачем укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ на загальних умовах.

Тому, в такому разі, оскільки відповідач не звертався до Академії із заявою та необхідними документами згідно умов Порядку №975, тобто не реалізував своє право на отримання державної цільової підтримки Академія як суб`єкт владних повноважень не зобов`язана самостійно вчиняти дії для її отримання відповідачем.

Проте, суд також виснував, що відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати за спожиті комунальні послуги та енергоносії під час навчання в Академії з врахуванням пільг, передбачених п.5-6 ч.1 ст.12 Закону №3551-XII.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у розмірі 375 617,59 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Рух справи.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 позов було задоволено.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2024 апеляційну скаргу задоволено, скасовано рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 по справі № 400/929/22 за адміністративним позовом Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у розмірі 400191,12 грн та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного відмовити в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду від 19.10.2023 касаційну скаргу задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2024 та рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 02.05.2023 у справі №400/929/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції - Миколаївського окружного адміністративного суду.

Ухвалюючи вказане рішення Верховний Суд вказав, що суд першої та апеляційної інстанції в повній мірі не дослідив, що саме входить в державну цільову підтримку для здобуття, зокрема, вищої освіти відповідно до Порядку та Умов №975.

Без з`ясування складових державної цільової підтримки, порядку її надання та складових витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії, їх порівняння, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Функції, склад Збройних Сил України, правові засади їх організації, діяльності, дислокації, керівництва та управління ними. Визначає Закону України від 06 грудня 1991 року № 1934-XII «Про Збройні Сили України» (далі - Закон № 1934-XII).

Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1934-XII Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.

Згідно із частиною третьою статті 16 Закону № 1934-XII соціальний захист працівників Збройних Сил України забезпечується відповідно до законодавства про працю, про державну службу, інших нормативно-правових актів.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей встановлює Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII).

Частинами першою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є навчання курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Відповідно до підпункту «ж» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон № 3551-XII).

Згідно зі статтею 5 Закону № 3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до частин першої, третьої п`ятої, сьомої статті 25 Закону № 2232 (у відповідній редакції), підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів. Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань.

Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

З громадянами України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.

Курсанти з числа військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, після зарахування до вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладають новий контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону.

Частиною десятою статті 25 Закону № 2232 встановлено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 та підпунктів д, е, є, ж, з пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Постановою від 12.07.2006 № 964 Кабінет Міністрів України, відповідно до статті 25 Закону № 2232, затвердив Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти (далі Порядок № 964).

Пунктом 3 Порядку № 964 встановлено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з:

грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням;

перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку;

оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

За приписами пункту 4 Порядку №964 розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що з відповідачем розірвано контракт про проходження військової служби та відраховано з числа курсантів у зв`язку з розірванням контракту через відмову від подальшого проходження військової служби та звільнено з військової служби в запас.

Отже, відповідач, в силу умов контракту та ч. 10 статті 25 Закону № 2232, зобов`язаний відшкодувати витрати пов`язані з навчанням.

Суми відповідних фактичних витрат позивач підтвердив відповідними довідками-розрахунками і вони становлять 400 191,12 грн. З довідкою-розрахунком від 08.12.2021 № 114 позивач ознайомився під підпис (т.1 арк.20- 27)

Отже, позивач обізнаний про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з навчанням у сумі 400 191, 12 грн, однак у відзиві він заперечує право позивача на отримання цієї суми з підстав, що відповідач має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення НОМЕР_1 від 01.08.2019.

Так, 19.10.2023 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Національної академії сухопутних військ задоволено частково, постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26.07.2023 та рішення Миколаївського окружного адміністративного суду 02.05.2023 року у справі №400/929/22 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

У постанові Верховного суду зазначено, що суд першої та апеляційної інстанції в повній мірі не дослідив, що саме входить в державну цільову підтримку для здобуття, зокрема, вищої освіти відповідно до Порядку та Умов №975.

Без з`ясування складових державної цільової підтримки, порядку її надання та складових витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії, їх порівняння, висновки судів попередніх інстанцій є передчасними.

Так, питання складових державної цільової підтримки та порядку її надання регламентовано Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Порядком №975.

Статтею 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту передбаченні пільги учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них.

Відповідно до ч. ч.7, 8 вказаної статті, держава забезпечує учасникам бойових дій та їхнім дітям, у тому числі дітям, які навчаються за денною формою навчання у професійно-технічних та вищих навчальних закладах, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, державну цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах.

Порядок №975 визначає механізм надання державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, зокрема, особам, визнаним учасниками бойових дій відповідно до Закону №2232-XII (п.п.1 п.1 Порядку №975).

Згідно п.4 Порядку №975 державна цільова підтримка надається особам, зазначеним у пункті 1 цих Порядку та умов, у вигляді:

повної оплати навчання для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти за певним освітньо-кваліфікаційним рівнем (рівнем вищої освіти) за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів - у разі зарахування на місця державного (регіонального) замовлення відповідно до умов та правил прийому (з урахуванням квот, установлених відповідно до законодавства);

пільгових довгострокових кредитів для здобуття професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти;

першочергового переведення здобувачів освіти, зарахованих відповідно до умов та правил прийому на навчання на підставі угод, укладених з фізичною або юридичною особою, на навчання на місцях державного (регіонального) замовлення у державних або комунальних закладах професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, що одержані за рахунок перерозподілу закладом професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти або відповідним державним замовником наявних обсягів державного (регіонального) замовлення;

соціальної стипендії для осіб, які навчаються за державним або регіональним замовленням за денною формою навчання;

безоплатного забезпечення підручниками - за рахунок бібліотечного фонду відповідного закладу освіти;

безоплатного доступу до Інтернету, систем баз даних у державних та комунальних закладах освіти.

Особам, зазначеним у п.п.1-4 пункту 1 цього Порядку, які навчаються за денною формою навчання, державна цільова підтримка на проживання в учнівських та студентських гуртожитках надається у вигляді безоплатного проживання.

Документами, що підтверджують право на одержання державної цільової підтримки, є, зокрема, для осіб, зазначених у п.п.1 п.1 цього Порядку посвідчення учасника бойових дій встановленого зразка (п.п.1 п.7 Порядку №975).

Отже учасники бойових дій дійсно мають право на одержання державної цільової підтримки, передбаченої Порядком №975, в тому числі, повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів.

Проте згідно п.7 Порядку №975 для отримання державної цільової підтримки особи, зазначені у п.1 цього Порядку подають особисто на ім`я керівника відповідного закладу професійної (професійно-технічної), фахової передвищої або вищої освіти заяву, складену в довільній формі, із зазначенням конкретних видів державної цільової підтримки, на які особи претендують. До заяви додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, зазначених у п.7 Порядку.

Проте, як правильно виснував суд першої інстанції, оскільки відповідач маючи статус учасника бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_1 від 01.08.2019, не реалізував право на отримання повної оплати навчання за рахунок коштів загального фонду державного або місцевих бюджетів, тому відповідача не зараховано на навчання до позивача за державним (регіональним) замовленням відповідно до умов Порядку №975.

Таким чином, колегія суддів, як і суд першої інстанції, вважає, що наявність у відповідача статусу учасника бойових дій згідно посвідчення НОМЕР_1 від 01.08.2019 не звільняє його від обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням в навчальному закладі, оскільки останній не реалізував своє право на отримання державної цільової підтримки згідно умов Порядку №975.

Поряд з цим, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати за спожиті комунальні послуги та енергоносії під час навчання в Національній академії сухопутних військ з врахуванням пільг, передбачених п.5-6 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а саме враховуючи 75-процентну знижку плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання; 75-процентна знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню, для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення.

Відтак, суд означив, що з суми витрат по утриманню відповідача в Національній академії сухопутних військ - 400 191,12 грн підлягає виключенню розрахована позивачем сума за комунальні послуги в розмірі 24 573,53 грн.

Стосовно відшкодуванню фактичних витрат за спожиті комунальні послуги та енергоносії під час навчання в Національній академії сухопутних військ з врахуванням пільг, передбачених п.5-6 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» колегія суддів зазначає про таке.

Так, у період навчання відповідача у Національній академії, порядок надання пільги, щодо оплати комунальних послуг, було врегульовано Порядком надання пільг у грошовій формі з оплати житлово-комунальних послуг та спожитих енергоносіїв окремим категоріям громадян, які мають на них право затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14 квітня 2004 р. № 483 та нині чинним Порядком надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 373.

Для отримання вищезазначених пільг необхідно подати пакет документів, звернутися до органу соціального захисту за місцем проживання для включення до реєстру пільговиків та отримати довідку-дозвіл про оформлення пільги за фактичним місцем проживання. В разі оформлення пільги за фактичним місцем проживання, подається документальне підтвердження того, що таку пільгу за місцем реєстрації особа не реалізувала.

Після цього потрібно звернутися до постачальника/надавача відповідних послуг із заявою про оформлення пільги.

Отже, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідач відповідної заяви до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не подавав, а відтак, дана пільга відповідачем не реалізована.

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати за спожиті комунальні послуги та енергоносії під час навчання в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного у сумі, яка розрахована позивачем та деталізована в довідці-розрахунку від 08.12.2021 № 114 (т.1 арк.20- 27).

Апеляційний суд зазначає, що доводи позивача знайшли підтвердження в ході апеляційного перегляду.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного не є належним позивачем у даній справі.

Відповідно до Порядку реєстрації військових частин як суб`єктів господарської діяльності у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 № 749, Реєстрація військових частин як суб`єктів господарської діяльності проводиться Міноборони відповідно до цього Порядку та Положення про порядок ведення реєстру військових частин як суб`єктів господарської діяльності, що затверджується Міноборони.

Рішення про включення військової частини до реєстру або про відмову у реєстрації приймається на підставі подання про реєстрацію військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах за зразком згідно з додатком 1, до якого додаються: реєстраційна картка військової частини як суб`єкта господарської діяльності у Збройних Силах за зразком згідно з додатком 2; довідка про включення військової частини до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Національна академія є юридичною особою державним закладом у сфері вищої освіти, відповідно до довідки з ЄДРПОУ №76/15 від 27.10.2015, виданої Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (копію долучено до матеріалів позовної заяви).

Міністерство оборони України є уповноваженим органом, який здійснює функції держави у спірних відносинах, а Національна академія являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Витрати, які відшкодовані за утримання у вищому навчальному закладі зараховуються до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок Національної академії, виключно на утримання курсантів

Відповідно до п.1.6 Статуту Національної академії, затвердженого Міністром оборони України 23.11.2018 (копія додається), Національна академія є юридичною особою, має відокремлене майно, прапор, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, штампи та бланки зі своєю назвою, веде самостійний баланс, має рахунки в органах Державної казначейської служби України та може мати рахунки в установах банків України, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав і мати обов`язки, бути позивачем і відповідачем у суді та мати інші атрибути юридичної особи. Між Міністерством оборони України в особі начальника Національної академії та відповідачем у справі укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу (копію долучено до матеріалів позовної заяви). Згідно з пунктом 1 вказаного контракту відповідач зобов`язувався, зокрема, відшкодовувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані із його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), у разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість. Згідно п. 8 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі Порядок № 964) відшкодовані за утримання курсантів у ВНЗ кошти враховуються у кошторисних показниках спеціального фонду відповідних центральних органів виконавчої влади (тобто Міністерства оборони України), як власні надходження ВНЗ та витрати на утримання курсантів.

З огляду на викладене, вказані доводи відповідача апеляційний суд не бере до уваги.

Стосовно тверджень відповідача про те, що позивачем не надано йому можливості відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в добровільному порядку апеляційний суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 та підпунктів д, е, є, ж, з пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Так, вказаною нормою не встановлено строк протягом якого повинно бути здійснено таке відшкодування, а також не встановлено обов`язковості досудового врегулювання спору та строку такого врегулювання.

Аргументи відповідача про те, що матеріали позовної заяви не містять розрахунку витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, а також не містять переліку таких витрат суд апеляційної інстанції вважає неспроможними, оскільки відповідно до довідки-розрахунку від 08.12.2021 № 114, підписаної відповідачем 08.12.2021, відповідач зобов`язувався відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі до 08.01.2022 (т.1 а.с.20-27).

Поряд з тим, в рапорті від 25.11.2021 відповідач зобов`язувався відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в навчальному закладі протягом місяця з дня відрахування(т. 1 а.с. 17).

Апеляційний суд зазначає, що доводи відповідача не знайшли підтвердження в ході апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку в частині відмови у зобов`язанні відповідача відшкодувати фактичні витрати за спожиті комунальні послуги та енергоносії під час навчання в Національній академії сухопутних військ з врахуванням пільг, а саме що з суми витрат по утриманню відповідача в Національній академії сухопутних військ - 400 191,12 грн підлягає виключенню розрахована позивачем сума за комунальні послуги в розмірі 24 573,53 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а тому, керуючись пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення, яким адміністративний позов слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі № 400/929/22 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у розмірі 400 191,12 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (вул. Героїв Майдану, 32, м. Львів, 79026, ) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у сумі 400 191,12 грн (чотириста тисяч сто дев`яносто одну гривню дванадцять копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик