Справа № 160/11383/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Калугіної Н.Є.,
при секретарі судового засідання - Корольової Г.В.,
прокурора - Бурлаченко О.Л.,
представника позивача - Ховрич О.А.,
Прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
- скасувати рішення про державну реєстрацію прав № 61078876 від 19.10.2021 про поділ об`єкта нерухомого майна, що прийняте держаним реєстратором відділу реєстраційних послуг Підгородненської міської ради ОСОБА_10 , з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на 41 об`єкт нерухомого майна (квартири) та нежитлового приміщення площею 194 кв.м. (підвал) за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати державну реєстрацію прав власностіна 41 об`єкт нерухомого майна (квартири) та нежитлового приміщення площею 194 кв.м. (підвал) за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_4 на об`єкти нерухомого майна, а саме:
Постановою Верховного Суду від 07.07.2023 касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задоволено. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 року скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.07.2023 справу передано на розгляд судді Калугіній Н.Є.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024, задоволено клопотання представника ОСОБА_3 про залишення позову без розгляду (від 30.08.2022 та від 12.03.2024). Частково задоволено клопотання представника ОСОБА_4 про повернення позову (від 11.03.2024). Позов керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, що діє в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, залишено без розгляду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у даній справі залучено до участі у справі у якості співвідповідачів:
- ОСОБА_5 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_43 ;
- ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрована за адресою: АДРЕСА_44 ;
- ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_3 ) зареєстрований за адресою: АДРЕСА_45 ;
- ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), проживає за адресою: АДРЕСА_46 ;
- ОСОБА_8 (РНОКПП НОМЕР_5 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_47 ;
- ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_6 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_48 ;
- ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_7 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_49 .
Постановлено змінити предмет позову керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення речових прав на майно, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, виклавши позовні вимоги в наступній редакції:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2025 залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Камчатська".
29.01.2025 від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про повернення позовної заяви (вх. № 6584/25), з аналогічних підстав та аналогічного змісту.
Також 29.01.2025 від ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про повернення позовної заяви (вх. № 6584/25), у зв`язку з не підтвердженням прокурором підстав звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні 18.03.2025 представники відповідачів та третьої особи не з`явились, судом не встановлено перешкод щодо розгляду цих клопотань за відсутністю вказаних осіб, оскільки учасники справи повідомлені належним чином щодо дати та місця розгляду справи, але не скористались правом бути присутніми у судовому засіданні.
До того ж, протокольною ухвалою 18.03.2025 судом визнано неповажними причини неявки представника ОСОБА_3 та представника ОСОБА_5 у судове засідання 18.03.2025, у задоволенні їх клопотань про відкладення судом відмовлено.
Прокурор та представник позивача заперечували щодо задоволення цих клопотань, навели відповідні пояснення.
В судовому засіданні 18.03.2025 оголошено вступну та резолютивну частину ухвали.
Розглянувши клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення позовної заяви, суд зазначає таке.
Щодо клопотань ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про повернення позовної заяви з підстав пропуску прокурором строку звернення до суду з даним позовом.
Щодо процесуальної форми клопотань про повернення позовної заяви.
Статтею 169 КАС України передбачені підстави повернення позовної заяви позивачу. Зокрема, згідно частини 4 цієї статті, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; 2) позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання; 3) позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 4) позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору; 5) позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду; 6) порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу); 7) відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; 8) якщо позовну заяву із вимогою стягнення грошових коштів, яка ґрунтується на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, подано суб`єктом владних повноважень до закінчення строку, визначеного частиною другою статті 122 цього Кодексу; 9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Разом з тим, виходячи із змісту наведеної норми, повернути позовну заяву можливо лише до відкриття провадження у справі.
Провадження у даній справі відкрито на підставі ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 (первісний розгляд справи), а тому процесуальна можливість повернення позовної заяви після відкриття провадження у справі відсутня.
Згідно приписів частин 3, 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Тож, нормами вказаної статті регламентовано повноваження суду залишити позов без розгляду після відкриття провадження у справі у випадках пропуску позивачем строку звернення до суду.
Таким чином, суд розцінює клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення позову, як клопотання про залишення позову без розгляду.
Щодо розгляду таких клопотань по суті.
Частиною 1 статті 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно абзацу 2 частини 2 цієї статті, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.
У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Викладене узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 24 лютого 2021 року у справі №9901/313/20, Верховного Суду у постановах від 17 березня 2021 року у справі №160/3121/20, від 18 березня 2021 року у справі №320/2915/20 та ін.
Разом з тим, у постанові Верховного суду від 18 серпня 2020 року у справі № 826/4891/18, Верховний Суд зазначив, що за своєю юридичною природою самочинне будівництво - це правопорушення, яке носить триваючий характер.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану, за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Звертаючись до суду з даним позовом, прокурором зазначено, що замовнику будівництва ОСОБА_3 . Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю ДМР винесено приписи у зв`язку із будівництвом об`єкту нерухомості на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, без вихідних даних (містобудівних умов та обтяжень), без документів, які дають права на виконання будівельних робіт та в експлуатацію у встановленому законом порядку не вводився. Вказані приписи замовником будівництва не виконані, тому з боку замовника відбувається триваюче порушення будівельних норм.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.06.2023 у справі № 1.380.2019.001115 з аналогічних правовідносин, судовим розглядом справи встановлено, що здійснене відповідачем самочинне будівництво суперечить інтересам співмешканців будинку, суспільним і громадським інтересам, зокрема у сфері охорони культурної спадщини та містобудування, а допущені правопорушення є триваючими, у зв`язку з чим в такому випадку інститут процесуальних строків не може бути застосовано як спосіб легалізації цих правопорушень та унеможливлювати захист вищевказаних прав та інтересів, їх поновлення, сприяти уникненню відповідальності.
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, виходячи із обставин даної справи, спірні правовідносини є триваючими, а тому, приписи ч. 2 ст. 122 КАС України до них не застосовуються.
Тому, суд відмовляє у задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про повернення позовної заяви з підстав порушення прокурором строку звернення до суду з даним позовом.
Щодо клопотання ОСОБА_2 про повернення позовної заяви у зв`язку з не підтвердженням прокурором підстав звернення до суду з даним позовом.
Звертаючись до суду з таким клопотанням відповідач 10 зазначила, що прокурором у позові не доведено наявність виключних випадків, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, не наведено доводів стосовно підстав звернення до суду в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР.
Разом з тим, суд наголошує, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 у цій справі позов керівника Західної окружної прокуратури міста Дніпра, що діє в інтересах держави в особі Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення про державну реєстрацію та припинення права власності, зобов`язання знесення об`єкту самочинного будівництва, залишено без розгляду, з підстав не підтвердження прокурором підстав для представництва інтересів держави у цій справі.
Зокрема, судом апеляційної інстанції зазначено, що Верховним Судом був здійснений перегляд в касаційному порядку ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2023 про закриття провадження у цій справі. У постанові від 07 липня 2023 Верховний Суд констатував, що прокурор звернувся в інтересах держави в особі Управління ДАБК Дніпровської МР, обґрунтовуючи наявність підстав для представництва інтересів держави в суді тим, що після проведення чисельних перевірок відповідачів та винесення приписів про приведення об`єкта будівництва до стану, визначеного у будівельному паспорті, та не виконання відповідачами вимог таких приписів, Управління ДАБК Дніпровської МР не звернулося до суду з позовом про знесення самочинного будівництва протягом розумного строку (п. 56).
Вирішуючи питання юрисдикції, Верховний Суд не поставив під сумнів наявність підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави із цим адміністративним позовом, не застосував процесуальні наслідки, передбачені пунктом першим частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, а спрямував справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті спору, не надавши вказівок щодо необхідності перевірки обґрунтованості звернення до суду саме прокурора.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що прокурором не доведено підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави із цим адміністративним позовом, у зв`язку із чим, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про повернення позовної заяви за наведених вище підстав слід відмовити.
Керуючись ст. 248, 256 КАС України, суд
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.03.2025.

Суддя Н.Є. Калугіна