Справа № 320/25612/24
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

17 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого-судді Василенка Я.М. та суддів Кузьменка В.В., Мельничука В.П., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали та стягнення судового збору у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного податкового університету, Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів стосовно залишення без розгляду заяви про надання адміністративної послуги;

- зобов`язати Державний податковий університет розглянути подану ОСОБА_1 та членами його родини заяву від 12.02.2024 № Б-29/01-18 щодо надання адміністративної послуги 00257 «Видача свідоцтва про право власності» згідно Закону України «Про адміністративну процедуру».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 - скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою, в якій зазначив, що апеляційним судом при розгляді його апеляційної скарги не вирішено клопотання щодо постановлення окремої ухвали стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не стягнуто сплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір.

Як слідує із змісту клопотання, підставою для винесення окремої ухвали по справі заявник вважає неправильне застосування норм матеріального та процесуального права під час прийняття ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі. При цьому, оскільки апеляційну скаргу задоволено, а оскаржувану ухвалу скасовано, то наявні правові підстави для повернення сплаченого судового збору.

Вирішуючи питання щодо винесення окремої ухвали стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 249 КАС України суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.

Згідно з ст. 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

За результатами розгляду справи апеляційний судом надана детальна правова оцінка доводам апелянта в порядку, який визначений процесуальним законом та прийнято постанову, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Слід зауважити, що реалізація такої процесуальної дії як постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, а рішення про ухвалення такого різновиду ухвал, приймається при виявленні таких порушень закону, які вимагають інформування компетентних органів, уповноважених на вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 1340/4560/18.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, заявником не наведено обставин (системність і незворотність виявлених порушень; вказівки на причини та умови, що спричинили (зумовили) виявлені порушення, з метою їх усунення чи запобігання таким порушенням в майбутньому), які б призводили до виникнення необхідності реагування апеляційного суду в порядку ст. 249 КАС України шляхом постановлення окремої ухвали апелянтом не наведено, а апеляційним судом таких не встановлено.

Колегія суддів зазначає, що заявлене клопотання не містить достатніх обґрунтувань, які б слугували підставою для постановлення судом апеляційної інстанції окремої ухвали, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судові витрати, які понесені апелянтом при апеляційному розгляді справи, слід зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналізуючи положення ст. 139 КАС України колегія суддів приходить до висновку, що розподіл судових витрат, зокрема судового збору за подання апеляційної скарги, здійснює суд першої інстанції, що ухвалив рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Право ж суду апеляційної інстанції на зміну цього розподілу виникає у зв`язку із зміною судового рішення або ухвалення нового по суті позовних вимог.

Отже, за правилами процесуального законодавства, прийняття рішення про скасування ухвали суду із направленням справи для продовження розгляду унеможливлює вирішення питання про зміну розподілу судових витрат, сплачених у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, так і про розподіл судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 756/6141/16-а, а також в ухвалах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 297/96/16-а, від 07.03.2018 у справі № 826/13401/15 та від 02.05.2018 у справі № 826/8062/15.

Аналогічний висновок щодо застосування даних норм права викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №756/6141/16-а, а також в ухвалах Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №297/96/16-а, від 07.03.2018 року у справі №826/13401/15, від 02.05.2018 року у справі № 826/8062/15.

Таким чином, оскільки за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 рішення по суті спору Шостим апеляційним адміністративним судом не приймається, то вирішення таким судом питання про розподіл судових витрат за правилами ч. ч. 1, 6 ст. 139 КАС України є неможливим.

Керуючись ст.ст. 139, 249, 321, 324, 325, 328-331 КАС України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали та стягнення судового збору у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 13.06.2024 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного податкового університету, Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Мельничук В.П.