Справа № 591/1137/25
Суддя: Шияновська Т. В.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа№591/1137/25
Провадження №2-а/592/65/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить скасувати постанову №147/2025 від 18.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності ч.3 ст.210-1 КУпАП, справу закрити за відсутності події та складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки він перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 ; на пропозицію працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 проїхав до приміщення центру для написання заяви про отримання відстрочки батьку трьох неповнолітніх дітей, де неправомірно було винесено щодо нього оскаржувану постанову. Наголошує, що повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не вручали, з 06.01.2025 він перебував на лікуванні, а тому обов`язку проходити комісію у нього не було.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 05.02.2025 матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд до Ковпаківського районного суду м. Суми.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.02.2025 відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , призначене судове засідання для розгляду справи по суті на 15:30 10.03.2025.

Станом на 10.03.2025 наданий судом строк для надання відзиву не сплив, відзив надано не було, в зв`язку з чим судове засідання було відкладене на 15:00 19.03.2025.

В наданому відзиві на позов представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , просить залишити без зміни постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.01.2025 № СУ/147/2025 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 без змін, а в задоволенні його позовної заяви відмовити; провести розгляд справи у його відсутність.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Неприбуття у судове засідання учасників справи, повідомлених належним чином, відповідно до ч.3 ст.268 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є громадянином України, віком 46 років; батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 14, 8-10).

ОСОБА_1 начальнику відділення зв`язку поштового/ВПЗ ОСОБА_7 відповідно до наказу Мінекономіки №17446 від 17.11.2023 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації строком на 06 місяців до 16.05.2024 (а.с. 12, 13).

18.01.2025 ОСОБА_1 видане направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби, що підтверджується копією сторінок Журналу реєстрації направлень на ВЛК (а.с. 38).

В поданій заяві на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 18.01.2025 ОСОБА_1 відмовився від проходження ВЛК у зв`язку з тим, що треба розвести 2 тони курки, яка заморожена та може зникнути, а потім згоден (а.с. 39).

28.01.2025 помічник нацальника центру з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_3 лейтенант юстиції ОСОБА_8 склав стосовно позивача ОСОБА_1 протокол серії СУ № 147/2025 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, який вручено ОСОБА_1 під розписку, та повідомлено під підпис, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 13:45 28.01.2025 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , каб. № 104 (а.с.40).

У вказаному протоколі, серед іншого, зазначено, що 18.01.2025 о 12:45 ОСОБА_5 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу, письмовими поясненнями щодо мотивів відмови), таким чином порушив абз.4 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період.

18.01.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 полковник ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_1 виніс постанову серії СУ №147/2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 25 500 грн (а.с. 7).

Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, що 18.01.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від проходження військово-лікарської комісії (що підтверджується витягом із журналу, письмовими поясненнями ОСОБА_1 щодо мотивів відмови), таким чином порушив абз.4 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в особливий період, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Постанова містить підпис ОСОБА_1 про отримання ним 18.01.2025 копії цієї постанови, власноруч написане «не згоден».

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

У відповідності до положень ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Згідно із ч. 5 ст. ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Питання військово-лікарської експертизи вирішуються спеціальним законодавством, а саме Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення).

Військово-лікарська експертиза - це медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.

Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Направлення на медичний огляд ВЛК, видане військовослужбовцю, обов`язкове до виконання.

Обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абз. 4 ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМУ від 23 лютого 2022 р. №154(далі - Положення № 154), - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення та визначає функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу (п.п. 12-13 Положення № 154).

Аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що відмова від проходження ВЛК суперечить чинному законодавству, адже Наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 чітко регламентований прямий обов`язок проходити ВЛК з метою якісного проведення призову громадян на військову службу за станом здоров`я та неможливість відмовитися від проходження ВЛК.

Отже, проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, що повинно здійснюватися у встановлений строк та безумовно.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ч. 2ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).

За правилами ч.ч. 2, 3, 4ст. 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу(ч. 2 ст. 251 КУпАП).

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, матеріалами справи підтверджено, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 18.01.2025 ОСОБА_1 видане направлення на медичний огляд військово-лікарською комісією з метою визначення ступеня придатності військовозобов`язаного до військової служби (а.с. 38).

Проте, позивач від проходження ВЛК відмовився, що підтверджується складеною ним власноруч письмовою заявою від 18.01.2025.

Вказана обставина позивачем будь-якими доказами спростована не була, більше того, останній у своєму позові фактично не заперечує своєї відмови від отримання направлення та проходження ВЛК, мотивуючи це тим, що перебуває на військовому обліку в м. Києві та станом на 18.01.2025 перебував на лікуванні, та має право на відстрочку.

Проте, твердження позивача про те, що він знаходиться на обліку у одному з ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому підлягав проходженню медогляду за місцем свого постійного проживання та обліку, а не за місцем тимчасового перебування, не може бути прийняте судом до уваги, оскільки згідно п. 9 «Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань здійснюють заходи призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Щодо наявності у позивача права на відстрочку, оскільки він є батьком трьох неповнолітніх дітей, то питання надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення регулюється Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою КМУ від 16.05.2024 №560 (Далі - Порядок).

Так, для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються відповідні комісії.

За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з задатком 6.

Під час перебування у ІНФОРМАЦІЯ_7 , при зверненні з цим позовом до суду, позивачем не надано довідку про відстрочку, оформлену у встановленому законом порядку за формою згідно з додатком 6 до Порядку. Доказів про звернення із відповідною заявою на ім`я голови комісії не надав, як і доказів на підтвердження направлення запиту про надання відстрочки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Не заслуговують на увагу суду також доводи позивача щодо відсутності в його діях складу інкримінованого правопорушення щодо відмови від проходження огляду ВЛК 18.01.2025, оскільки він з 06.01.2025 офіційно перебуває на лікуванні.

Так, з наданої копії довідки КНП «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» ХМР від 06.01.2025 вбачається, що 06.01.2025 ОСОБА_1 був встановлений діагноз: Закритий перелом зовнішньої щиколотки правого гомілковоступневого суглоба з доп зміщенням; надана допомога: RO, гіпсова пов`язка, рекомендації щодо лікування. Вказаний документ містить застереження «Дана довідка не звільняє від роботи».

До того ж, станом на 18.01.2025, виходячи з зазначених ОСОБА_1 мотивів відмови від проходження огляду «треба розвести 2 тони курки, яка заморожена та може зникнути», він виконував певну роботу, тимчасово непрацездатним не був. Крім того, медичний огляд міг бути проведений за його фактичного стану здоров`я, оскільки тимчасова непридатність до служби визначається саме за висновками ВЛК.

Цілком слушними є доводи представника відповідача з приводу того, що закон покладає на військовозобов`язаного обов`язок пройти ВЛК у визначених випадках, незалежно від способу отримання повістки про виклик.

Відтак, зазначені позивачем обставини не надавали йому права, у період дії воєнного стану відмовлятись від проходження ВЛК. Такі дії позивача вказують на наявність об`єктивної сторони складу правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП.

Диспозиція ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинено в особливий період, і вказана норма дійсно є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що позивач свідомо ухилився від проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, що є порушенням вимог ч.1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про послідовну та чітку відмову позивача від проходження медичного огляду ВЛК за направленням міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, оскільки він, будучи військовозобов`язаним, відмовився від проходження медичного огляду за направленням районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особливий період, тим самим позивач порушив вимоги законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень належить перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено належними, достатніми та допустимими доказами правомірність оспорюваної постанови. Також ця постанова винесена у межах повноважень відповідача, в порядку та спосіб, визначений КУпАП із дотриманням встановленої процедури та з урахуваннях усіх обставин справи.

При цьому, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а доводами позивача не спростовуються викладені у постанові висновки.

Крім того, цілком обґрунтованими є доводи представника відповідача, що належним відповідачем в цій справі є ІНФОРМАЦІЯ_8 , як юридична особа публічного права, а не його керівник Мостович А., який від імені центру здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підставі для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до вимог ч.1 ст.139 КАС України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 94, 241-246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , місцезнаходження АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 19.03.2025.

Суддя Т.В. Шияновська