Справа № 500/5446/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5446/24 пров. № А/857/30020/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року (головуючий суддя Юзьків М.І., м. Тернопіль) у справі №500/5446/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач-2), в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.07.2024; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.08.2024 № 52 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.07.2024.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.08.2024 № 52 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.07.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду в частині задоволення позову, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з непідтвердженням факту участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1988 році - не менше 30 календарних днів. Зазначає, що згідно з наданих документів, а саме, посвідчення категорії 2 серія НОМЕР_1 від 22.09.2006 та довідок про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали у 1988 році, позивачу зазначено кількість календарних днів 19, а тому він не має права на пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-1989 роках (категорія 2), що підтверджується посвідченням (дублікат) серії НОМЕР_2 , виданим Херсонською облдержадміністрацією від 22.09.2006 (арк. справи 5).

Позивач 31.07.2024 звернувся з письмовою заявою до відповідача-1 про призначення йому пенсії із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", надавши копії посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідки про період участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, військового квитка та інших.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено відповідача 2.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 20.08.2024 № 1900-0214-8/40996 повідомлено позивача, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.08.2024 № 52 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у зв`язку з непідтвердженням факту участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1988 році - не менше 30 календарних днів.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-ХІІ) пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюються у вигляді а) державні пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Положеннями статті 10 Закону № 796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

*військовослужбовці - особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Пунктом 3 частини першої статті 14 Закону №796-XII передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема, до 2 категорії відносяться учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії у зоні відчуження в 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів.

Як вже було встановлено, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1987-1989 роках (категорія 2), що підтверджується посвідченням (дублікат) серії НОМЕР_2 , виданим Херсонською облдержадміністрацією від 22.09.2006.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - 10 років; які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів - 8 років; які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році, - передбачено зменшення віку на 5 років.

Як встановлено, підставою відмови у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку було те, що позивач не підтвердив факт участі у ліквідації наслідків на ЧАЕС у 1988 році не менше 30 календарних днів.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону № 796-ХІІ).

Відповідачем-2 враховано посвідчення категорії 2 серія НОМЕР_2 від 22.09.2024 (арк. справи 5) та довідку військової частини, у складі якої позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС від 28.05.2021 № 121 (арк. справи 8 зворот, 9).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується змістом наведеної довідки, наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.09.1988 № 225 рядовий ОСОБА_1 , стрілець 2 відділення 1 взводу 4 роти, був призначений старшим стрільцем - кулеметником 2 відділення 1 взводу 4 роти. Підрозділ дислокувався у "п/т Казковий" та забезпечував охорону Чорнобильської АЕС та її режимних приміщень.

У наказах командира Військової частини НОМЕР_3 "Про оголошення персонального списку особового складу виконання службових обов`язків у зоні відселення Чорнобильської АЕС та у районах із збільшеної радіоактивності" вказано прізвища (поіменно) тих, хто перебував у зоні не повний місяць, решта особового складу строкової служби знаходились у зоні протягом місяця.

При цьому, прізвище рядового ОСОБА_1 не вказане за місяці: лютий - 29 діб (від 09.03.1988 № 48), березень - 31 доба (від 12.04.1988 № 74), квітень - 30 діб (від 21.05.1988 № 103), травень - 31 доба (від 14.06.1988 № 125), червень - 30 діб (від 12.07.1988 № 148), липень - 31 доба (від 10.08.1988 № 163), серпень - 31 доба (від 09.09.1988 № 176), вересень - 30 діб (від 13.10.1988 № 186), жовтень - 31 доба (від 14.11.1988 № 197), листопад - 30 діб (від 11.12.1988 № 209) 1988 року та січень - 31 доба (від 14.02.1989 № 28), лютий - 28 діб (від 09,03.1989 № 33), березень - 31 доба (від 12.04.1989 № 44) 1989 року.

У наказі командира Військової частини НОМЕР_3 від 13.01.1989 № 5: єфрейтор ОСОБА_1 виконував службові обов`язки у зоні за грудень місяць 1988 року - 19 діб.

У наказах командира військової частили НОМЕР_3 від 10.01.1988 № 77 за грудень місяць 1987 року та від 11.02.1988 № 25, за січень місяць 1988 року та від 10.05.1989 № 73, за квітень місяць 1989 року не вказано, скільки діб виконував службові обов`язки у зоні ефрейтор ОСОБА_2 , оскільки його прізвище у них відсутнє.

З наведеного вбачається, що позивач тільки у грудні 1988 року не виконував службові обов`язки у зоні повний місяць (тільки - 19 днів). У всі інші зазначені періоди позивач виконував службові обов`язки у зоні ЧАЕС повні місяці, що є підставою вважати доведеним факт участі у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС не менше 30 календарних днів.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 08.08.2024 № 52 про відмову у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та, як наслідок, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 10.07.2024, з урахуванням наданої судом у рішенні правової оцінки.

Доводи та аргументи скаржника, наведені ними у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційних скарг, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2024 року у справі №500/5446/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар