Справа № 990SСGС/24/24
Суддя: Усенко Євгенія Андріївна
Дата ухвалення: 2025-02-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 990SCGC/24/24

провадження № 11-256сап24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Уркевича В. Ю.,

судді-доповідачки Усенко Є. А.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гриціва М. І., Губської О. А., Єленіної Ж. М., Короля В. В., Кривенди О. В., Мазура М. В., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ступак О. В., Ткача І. В., Ткачука О. С., Шевцової Н. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Проценко Р. А.,

скаржниці ОСОБА_1 ,

представника скаржниці Кравця Р. Ю. ,

представника Вищої ради правосуддя Ізвєкова К. В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вищої ради правосуддя від 01.10.2024 № 2872/0/15-24 «Про залишення без розгляду та повернення скарги судді Ржищевського міського суду Київської області ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 27 березня 2024 року № 911/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді»,

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст та обґрунтування наведених у скарзі вимог

1. Ухвалою від 01.10.2024 № 2872/0/15-24 (далі - оскаржувана ухвала) Вища рада правосуддя (далі - ВРП, Рада) відмовила у задоволенні клопотання судді Ржищевського міського суду Київської області ОСОБА_1 про поновлення строку для оскарження рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 27.03.2024 № 911/2дп/15-24 (далі - рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024) про притягнення її (судді ОСОБА_1 ) до дисциплінарної відповідальності; залишила без розгляду та повернула судді Ржищевського міського суду Київської області ОСОБА_1 скаргу на рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024.

2. 31.10.2024 адвокат Кравець Р. Ю. (представник ОСОБА_1 ) звернувся до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на цю ухвалу ВРП.

Скарга умотивована такими доводами:

1) висновок ВРП, що ОСОБА_1 пропустила строк подання скарги на рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 без поважних причин, не відповідає фактичним обставинам та зроблений попри надані скаржницею докази на підтвердження неможливості звернутися зі скаргою раніше 07.08.2024. Оцінюючи надані скаржницею докази, ВРП діяла з надмірним формалізмом, що, зокрема, підтверджується безпідставним аргументом Ради в оскаржуваному рішенні, що скаржниця не надала докази поважності причин пропуску строку звернення зі скаргою на рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 за кожний день понад десятиденний строк із дня ухвалення зазначеного рішення;

2) ВРП не мала підстав обґрунтовувати висновок про пропуск скаржницею строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 без поважних причин її поясненнями про необізнаність із порядком оскарження зазначеного рішення, враховуючи існування обставин, що перешкоджали їй подати скаргу в установлений законом строк;

3) допущені Дисциплінарною палатою при ухваленні рішення від 27.03.2024 порушення, про які ОСОБА_1 зазначала у скарзі до ВРП, зокрема щодо невстановлення її вини в дисциплінарному проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII), за який вона притягнута до дисциплінарної відповідальності, як фундаментальні, є безумовною підставою для поновлення строку на оскарження.

Представник скаржниці наголошує, що, відмовивши ОСОБА_1 без наведення належних мотивів у праві на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, ВРП, зважаючи на усталену практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Конституційного Суду України, відмовила їй у гарантованому Конституцією України і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)праві на доступ до суду.

Позиція Вищої ради правосуддя

3. До Великої Палати Верховного Суду надійшов відзив ВРП на скаргу, у якому представник ВРП просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги в повному обсязі.

Відзив обґрунтований мотивами, подібними тим, які наведені в оскаржуваній ухвалі.

ВРП зазначає, що 04.06.2024 під час розгляду подання Дисциплінарної палати про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Ржищевського міського суду Київської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України у судді з`ясовувалось, з якої причини вона не оскаржувала рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024. Такою причиною вона назвала свою необізнаність про порядок оскарження, а також послалася на роз'яснення свого адвоката, що рішення дисциплінарного органу ВРП не підлягає оскарженню.

Ці пояснення скаржниці ВРП розцінює як ще одне підтвердження, що вона знала про рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, та звертає увагу, що вона звернулася зі скаргою на це рішення тільки 07.08.2024, тобто через 2 місяці після засідання ВРП, в якому вирішувалося питання про її звільнення.

Рух скарги

4. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 14.11.2024 відкрила провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу ВРП від 01.10.2024 № 2872/0/15-24 «Про залишення без розгляду та повернення скарги судді Ржищевського міського суду Київської області ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 27 березня 2024 року № 911/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді», а ухвалою від 23.12.2024 призначила розгляд справи в судовому засіданні.

Обставини справи

5. Рішенням Дисциплінарної палати від 27.03.2024 суддю Ржищевського міського суду Київської області ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення судді з посади.

6. Згідно із частиною другою статті 51 Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя» (далі - Закон № 1798-VIII) скарга на рішення Дисциплінарної палати має бути подана не пізніше десяти днів з дня його ухвалення.

7. Оскільки визначений законом десятиденний строк для оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 закінчився 06.04.2024, у вихідний день - суботу, то останнім днем строку на оскарження зазначеного рішення було 08.04.2024.

8. ОСОБА_1 надіслала скаргу на рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 на електронну пошту ВРП 07.08.2024. Просила поновити строк на оскарження зазначеного рішення, посилаючись на те, що з 28.03.2024 до 17.04.2024 та з 20.05.2024 до 27.05.2024 вона перебувала на стаціонарному лікуванні, що унеможливило подання нею скарги на рішення Дисциплінарної палати ВРП від 27.03.2024 в установлений строк.

9. 26.09.2024 у засіданні ВРП суддя ОСОБА_1 зазначила, що однією з причин пропуску нею строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати була необхідність догляду за чоловіком, який отримав поранення під час виконання бойового завдання. Вказала, що підтверджуючі документи знаходяться у матеріалах дисциплінарного провадження.

10. 01.10.2024 ОСОБА_1 подала до ВРП клопотання, в якому додатково на обґрунтування доводу про поважність причин пропуску нею строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 послалася на те, що після закінчення її чоловіком ОСОБА_3 стаціонарного лікування 17.04.2024 виникла необхідність надання йому допомоги у проходженні військово-лікарської комісії.

Також ОСОБА_1 зазначила, що перебувала на амбулаторному лікуванні з 19.06.2024 до 28.06.2024 та з 17.07.2024 до 26.07.2024, на підтвердження чого надала довідки сімейного лікаря Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» ОСОБА_4 . Цю обставину вона також просила визнати підставою для поновлення їй строку на оскарження рішення дисциплінарного органу.

11. ВРП ухвалою від 01.10.2024 № 2872/0/15-24 відмовила у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 з підстави, що нею не доведено, що пропуск строку мав місце через обставини, які не залежали від її волі та були пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

12. Не погодившись із цією ухвалою ВРП, ОСОБА_1 звернулася до Великої Палати Верховного Суду зі скаргою на цю ухвалу.

ПОЗИЦІЯ ВЕЛИКОЇ ПАЛАТИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

13. Дослідивши наведені в скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши матеріали дисциплінарної справи, заслухавши суддю-доповідачку у справі та пояснення сторін, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення з таких підстав та мотивів.

14.Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частина друга статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) зобов`язують суд застосовувати при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

15. Відповідно до частини першої статті 129 Конституції України суди зобов`язані вирішувати спори, керуючись верховенством права, що, у свою чергу, означає і врахування тлумачення Конвенції, яке надається ЄСПЛ, що є мінімальними стандартами демократичного суспільства.

16. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

17. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).

18. За частиною другою статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

19. Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначає Закон № 1798-VIII.

Частиною шостою статті 34 Закону № 1798-VIII передбачено, що резолютивна частина рішення ВРП, її органів оголошується публічно, безпосередньо після його ухвалення, а повний текст рішення оприлюднюється на офіційному вебсайті ВРП не пізніше ніж на сьомий день із дня його ухвалення, якщо інше не визначено законом.

Згідно із частиною другою статті 50 Закону № 1798-VIII за результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді.

Копія рішення Дисциплінарної палати у триденний строк з дня оголошення його резолютивної частини вручається чи надсилається судді та скаржнику (частина десята цієї ж статті).

20. Порядок розгляду скарги на рішення Дисциплінарної палати про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді встановлено статтею 51 Закону № 1798-VIII, відповідно до частини третьої якої скарга на рішення Дисциплінарної палати може бути подана виключно до ВРП.

Скарга на рішення Дисциплінарної палати має бути подана не пізніше десяти днів з дня його ухвалення. ВРП може поновити строк для оскарження рішення Дисциплінарної палати, якщо визнає, що він був пропущений з поважних причин (частина друга статті 51 Закону № 1798-VIII).

В іншому випадку, як встановлено положеннями пункту 5 частини шостої статті 51 Закону № 1798-VIII, скарга на рішення Дисциплінарної палати, яка подана з пропуском встановленого строку, залишається без розгляду і повертається особі, яка її подала.

21. В межах цієї справи підлягає вирішенню питання щодо поважності причин пропуску ОСОБА_1 строку, встановленого частиною другою статті 51 Закону № 1798-VIII, адже визначений законом строк на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 закінчився 08.04.2024, тоді як скаргу на це рішення вона надіслала на електронну пошту ВРП 07.08.2024.

22. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду дисциплінарні палати ВРП у провадженні щодо притягнення судді до дисциплінарної відповідальності є квазісудом першої інстанції в розумінні стандартів за статтею 6 Конвенції. При розгляді ВРП скарги на рішення її дисциплінарних палат по суті відбувається апеляційний перегляд. Отже, вирішення питання щодо поновлення процедурних строків звернення до ВРП як квазісудового органу в дисциплінарному провадженні має узгоджуватись із виробленими ЄСПЛ відповідними стандартами за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

23. За практикою ЄСПЛ застосування встановлених національним законодавством процесуальних наслідків пропуску строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Так, ЄСПЛ у рішенні від 18.11.2010 у справі «Мушта проти України» зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права в такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційних повноважень судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

24. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, ОСОБА_1 вказала такі обставини, через які вона не змогла своєчасно подати скаргу: перебування на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві Обухівської міської ради «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» з 28.03.2024 до 17.04.2024 та з 20.05.2024 до 27.05.2024; стан здоров`я її чоловіка ОСОБА_3 потребував її допомоги в супроводі при походженні ним військово-лікарської комісії; амбулаторне лікування у сімейного лікаря з 19.06.2024 до 28.06.2024 та з 17.07.2024 до 26.07.2024.

На підтвердження цих обставин ОСОБА_1 надала копії лікарняних листів про свою непрацездатність з 28.03.2024 до 17.04.2024 та з 20.05.2024 до 27.05.2024; довідку лікаря про її амбулаторне лікування (з 19.06.2024 до 28.06.2024 та з 17.07.2024 до 26.07.2024), а також документи, які стосуються ОСОБА_3 .

Так, згідно з довідкою військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 1/37/9877 від 15.09.2023 солдат ОСОБА_3 , 1977 року народження, 15.02.2023 отримав вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча з вогнепальним багатоуламковим дефектом. Поранення отримане під час безпосередньої участі у бойових діях у районі населеного пункту Вугледар Донецької області.

За свідоцтвом про хворобу від 04.06.2024 № 9222с, виданим Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України, ОСОБА_3 перебував на обстеженні та лікуванні з 16.02.2023 до 22.03.2023, з 24.03.2023 до 17.07.2023 та з 26.11.2023 до 09.12.2023; 04.06.2024 завершив проходження медичного огляду військово-лікарською комісією.

25. Застосовуючи норму частини другої статті 51 Закону № 1798-VIII, у постанові від 18.03.2021 (провадження № 11-20сап21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що ВРП з огляду на такий короткий строк (десять днів), встановлений законом для оскарження рішення її дисциплінарного органу, вирішуючи питання щодо поважності причин його пропуску, повинна дослідити обґрунтованість причин пропуску кожного дня пропуску цього строку.

Лише у випадку, коли буде встановлено об`єктивні причини пропуску суддею десятиденного строку оскарження рішення Дисциплінарної палати, а також об`єктивну неможливість звернутися зі скаргою на таке рішення кожного наступного дня до моменту фактичного подання скарги, ВРП може визнати причини пропуску цього строку об`єктивними, у зв`язку із чим він поновлюється.

При цьому пропущений строк на оскарження рішення Дисциплінарної палати може бути поновлений лише за наявності поважних причин такого пропуску (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

26. Велика Палата Верховного Суду погоджується з оцінкою ВРП наведених ОСОБА_1 обставин щодо стаціонарного лікування з 28.03.2024 до 17.04.2024, з 20.05.2024 до 27.05.2024 та проходження її чоловіком медичного огляду військово-лікарською комісією як таких, що не можуть бути визнані підставою для поновлення їй строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати, адже зі скаргою вона звернулася через тривалий проміжок часу як після закінчення стаціонарного лікування, так і після проходження її чоловіком ОСОБА_3 військово-лікарської комісії (04.06.2024).

Перебування ж ОСОБА_1 на амбулаторному лікуванні з 19.06.2024 до 28.06.2024 та з 17.07.2024 до 26.07.2024 (з огляду на надання скаржниці медичної допомоги без госпіталізації та невизнання її непрацездатною)не може вважатися обставиною, яка сама по собі може бути поважною причиною пропуску встановленого законом строку на оскарження рішення.

27. Доводів на обґрунтування причин пропуску строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 за весь період понад десяти днів з дня ухвалення зазначеного рішення (включаючи проміжок часу від 04.06.2024 до 07.08.2024), що об`єктивно позбавляли її можливості звернутися зі скаргою впродовж всього такого періоду, ОСОБА_1 не наводить, доказів відповідних обставин ні ВРП, ні суду не надала.

28. Тим більше, 04.06.2024 ОСОБА_1 особисто брала участь (незважаючи на викладені вище нею обставини, які, як вона стверджує, перешкоджали їй вчасно оскаржити рішення Дисциплінарної палати) в засіданні ВРП під час розгляду подання Дисциплінарної палати про звільнення її з посади судді Ржищевського міського суду Київської області.

29. Довід ОСОБА_1 , що останнім днем строку, в який вона могла подати скаргу на рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, є 05.08.2024 [відлік десятиденного строку на оскарження, на переконання скаржниці, почався після закінчення нею амбулаторного лікування (26.07.2024)] не відповідає нормі частини другої статті 51 Закону № 1798-VIII, яка чітко встановлює строк для оскарження рішення дисциплінарного органу ВРП та початок його відліку, а ґрунтується виключно на її власному тлумаченні цієї норми, яке, знову ж таки, не відповідає її змісту.

30. ВРП цілком справедливо відхилила висловлені ОСОБА_1 на засіданні 04.06.2024 доводи про її необізнаність з порядком оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, взявши до уваги як зазначення у резолютивній частині цього рішення, що воно підлягає оскарженню до ВРП у порядку та строки, встановлені статтею 51 Закону № 1798-VIII, так і те, що ОСОБА_1 , враховуючи її професійний статус та досвід, не могла не знати порядок оскарження та не усвідомлювати наслідки його недотримання.

31. Щодо доводу представника ОСОБА_1 про невстановлення в рішенні Другої Дисциплінарної палати ВРП від 27.03.2024 обов`язкової складової дисциплінарного проступку, за який її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, - її вини - як про безумовну підставу для поновлення їй строку на оскарження зазначеного рішення, то Велика Палата Верховного Суду зважує, що за практикою ЄСПЛ (зокрема, рішення у справах «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії») поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, якщо, зокрема, відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок).

Застосовуючи такий висновок ЄСПЛ у цій справі, Велика Палата Верховного Суду в той же час бере до уваги, що доводи представника скаржниці про фундаментальність зроблених Дисциплінарною палатою в рішенні від 27.03.2024 порушень її прав фактично полягають в оспорюванні обґрунтованості (доведеності) висновку Дисциплінарної палати щодо наявності в діяннях судді ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII, зокрема суб`єктивної сторони дисциплінарного проступку (вини), що, однак, не є предметом перевірки у межах цього судового провадження.

Водночас Дисциплінарною палатою в рішенні від 27.03.2024 зроблено висновок, що допущені суддею ОСОБА_1 порушення законодавства при ухваленні судових рішень [в рішенні наведено перелік справ та ухвалених суддею ОСОБА_1 судових рішень] не є наслідком звичайної суддівської помилки, а мають ознаки умисних дій. Як свідчення вчинення суддею ОСОБА_1 дій, за які її притягнуто до відповідальності, умисно та усвідомлено, в зазначеному рішенні Дисциплінарна палата визнала кількість, характер та повторюваність допущених суддею порушень, відсутність належного мотивування ухвалених під її головуванням судових рішень, усунення від судового розгляду осіб, питання про права і обов`язки яких вирішувалися судом, явне порушення правил територіальної підсудності судових справ, розгляд справ у нетипово короткі строки. Наведені обставини в сукупності [згідно з висновком Дисциплінарної палати] свідчать, що суддя ОСОБА_1 усвідомлювала значення своїх дій та умисно продовжувала вчиняти їх навіть після відкриття дисциплінарної справи стосовно неї ухвалою Другої Дисциплінарної палати ВРП від 14.06.2021 № 1330/1дп/15-21.

Доводи такого роду (про фундаментальний характер недоліків рішення Дисциплінарної палати) могли б заслуговувати на увагу при вирішенні питання про поновлення строку на оскарження рішення в разі, якщо б його зміст однозначно свідчив про очевидні ознаки свавілля з боку дисциплінарного органу, зокрема якщо в ньому не було б зроблено висновку щодо встановлення складу дисциплінарного проступку. Зміст рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024 не дає підстав виснувати про недоліки та помилки дисциплінарного органу такого характеру.

32. Враховуючи обставини, на які суддя ОСОБА_1 посилалася як на причину пропуску строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, ВРП дійшла правильного висновку про відсутність підстав для задоволення її клопотання про поновлення строку на оскарження зазначеного рішення у зв`язку з недоведеністю її доводів, що строк був пропущений через поважні причини.

Висновки за результатами розгляду скарги

33. Велика Палата Верховного Суду встановила, що ВРП, приймаючи оскаржувану ухвалу, діяла в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом № 1798-VIII. Оскаржувана ухвала містить обґрунтовані мотиви, якими ВРП керувалася, зробивши висновок про відсутність фактичних і правових підстав для поновлення ОСОБА_1 строку на оскарження рішення Дисциплінарної палати від 27.03.2024, залишення без розгляду та повернення у зв`язку із цим її скарги.

34. Наведені у скарзі доводи не спростовують правильність висновків ВРП, які відповідають обставинам справи та нормам права.

Відтак скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 266, 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вищої ради правосуддя від 01.10.2024 № 2872/0/15-24 «Про залишення без розгляду та повернення скарги судді Ржищевського міського суду Київської області ОСОБА_1 на рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 27 березня 2024 року № 911/2дп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді» залишити без задоволення, а ухвалу Вищої ради правосуддя від 01.10.2024 № 2872/0/15-24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Ю. Уркевич
Суддя-доповідачка Є. А. Усенко
Судді:О. О. БанаськоО. В. Кривенда
О. Л. БулейкоМ. В. Мазур
Ю. Л. ВласовС. Ю. Мартєв
І. А. ВоробйоваС. О. Погрібний
М. І. ГрицівО. В. Ступак
О. А. ГубськаІ. В. Ткач
Ж. М. ЄленінаО. С. Ткачук
В. В. КорольН. В. Шевцова