Справа № 320/13516/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

18 березня 2025 року Справа № 320/13516/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди ,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просить суд:

1. Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від 28.07.2023 № 1080 о/с «По апарату МВС».

2. Поновити ОСОБА_1 на попередній роботі на посаді заступника начальника відділу організації кіберзахисту управління кіберзахису Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України або на рівнозначні посаді у період з 29.07.2023 по 08.12.2023 включно.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 з Міністерства внутрішніх справ України середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.07.2023 по 08.12.2023 включно у розмірі 243 761,45 грн. (двісті сорок три тисячі сімсот шістдесят одна гривня 45 копійок).

4. Стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди на суму 250 076,16 грн. (двісті п`ятдесят тисяч сімдесят шість гривень 16 копійок).

Ухвалою суду від 13.05.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно було усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати суду обґрунтовану заяву щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду, про поновлення такого строку звернення із належними доказами поважності причин його пропуску або ж надати докази, які свідчить про дотримання строку звернення до суду.

23.05.2024, позивачем надано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 13.05.2024.

10.10.2024 ухвалою суду визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом, та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду із вимогами до Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди; відкрито провадження в адміністративній справі та визначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

29.10.2024 до суду надійшов відзив від відповідача із доказами.

До відзиву відповідачем також додано клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

26.11.2024 позивачем подано до суду докази та 05.12.2024 подано відповідь на відзив із додатковими доказами.

21.01.2025 ухвалою суду вирішено перейти до розгляду адміністративної справи за правилами загального позовного провадження та призначити підготовче судове засідання на 10 лютого 2025 року о 12:30 год.

10.02.2025 в підготовче судове засідання прибули позивач ОСОБА_1 , представник позивача Коваленко С.В., представник відповідача Отрода Т.Ю.

За наслідками проведення підготовчого судового засідання у зв`язку із необхідністю позивач та його представнику підготувати заперечення проти клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, судом на місці ухвалено оголосити перерву.

Наступне підготовче судове засідання призначено на 04.03.2025 о 10:00 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

03.03.2025 представником позивача подано до суду заперечення на клопотання про залишення позову без розгляду.

04.03.2025 в підготовче судове засідання з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача Коваленко С.В., представник відповідача Отрода Т.Ю.

Представник відповідача просив суд задовольнити клопотання про залишення позову без розгляду.

Позивач та його представник заперечували проти задоволення заяви, просили суд відмовити в її задоволенні.

Суд, порадившись на місці, ухвалив вирішити клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду у порядку письмового провадження.

Відповідно, вирішуючи клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, враховуючи заперечення позивача та/або представника, суд зазначає наступне.

Представник відповідача у клопотанні вказує, що оскільки предметом спору у даній справі є наказ МВС України від 28.07.2023 № 1080 о/с «По апарату МВС» про припинення державної служби та звільнення, враховуючи ч. 5 ст. 122 КАС України строк звернення до суду із даним позовом становив до 29.08.2023.

Представник відмітив що 27.06.2023 під час повідомлення про наступне вивільнення позивача було ознайомлено з переліком вакантних посад в МВС станом на 27.06.2023. Посилання позивача на ту обставину, що про порушені свої права він дізнався лише 14.03.2024 із отриманого на адвокатський запит листа МВС України від 13.03.2024 №511/22-2024 з якого він саме дізнався про список вакантних посад що не були запропоновані із повідомленням про наступне вивільнення, вважає необґрунтованими.

Та, вказує, що позивач ще 29.11.2023 звертався до Печерського районного суду міста Києва із вказаним позовом та ухвалою суду від 12.12.2023 було відмовлено у відкритті провадження з підстав того що такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Вказану ухвалу суду позивач отримав ще 22.12.2023 та 08.02.2024.

Представник наполягає, що позивач та його представник зловживають своїми процесуальними правами.

Позивач та його представник зазначають, що підстави звернення до Печерського районного суду міста Києва були зазначені позивачем інші, про наявність вакантних посад які мали бути запропоновані позивачу але не були запропоновані ОСОБА_1 дізнався із отриманого на адвокатський запит лист МВС України від 13.03.2024 №511/22-2024, відмітили що вказані посади не пропонувалися ОСОБА_1 ні 30.06.2023, ні у період з 30.06.2023 до 28.07.2023. До 14.03.2024, тобто до отримання листа МВС України від 13.03.2024 позивач не знав і не міг знати, що його права порушені відповідачем через не пропонування МВС України йому вакантних посад станом на 30.06.2023.

Суддя вважає необхідним зазначити наступне.

З наявного у справі попередження про наступне вивільнення та ознайомлення із наявними вакансіями, 27.06.2023 ОСОБА_1 ознайомлено із вакантними посадами апарату МВС станом на 27.06.2023 (посади категорії Б).

30.06.2023 позивач подавав заяву із проханням перевести його на посаду начальника відділу реагування управління організаційної безпеки Департаменту інформатизації МВС України, яка утворилась внаслідок організаційно-штатних змін та є вакантною згідно списку вакантних посад станом на 27.06.2023 або запропонувати іншу посаду не нижче ніж заступник начальника відділу.

Розглянувши заяву МВС листом від 11.07.2023 повідомлено ОСОБА_1 про те що наказом від 29.06.2023 №927 о/с на запитувану посаду переведено ОСОБА_2 . Інші пропозиції в Департаменті персоналу відсутні.

Лист відповідь МВС від 24.07.2023 на заяву ОСОБА_1 від 30.06.2023 містить відомості про укомплектування запитуваної ним посади начальника відділу реагування управління організаційної безпеки Департаменту інформатизації МВС України на день звернення, пропозицій щодо призначення на інші посади в Департаменті не має.

Відтак, позивач ОСОБА_1 у справі оскаржує наказ МВС України від 28.07.2023 № 1080 о/с «По апарату МВС» про припинення державної служби та звільнення згідно з пунктом 4 частини першої статті 83, пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" (через скорочення посади державної служби внаслідок зміни штатного розпису державного органу без скорочення чисельності) з 28 липня 2023 року.

Із оскаржуваним наказом № 1080 о/с від 28.07.2023 позивач був ознайомлений в день видачі наказу.

ОСОБА_1 вказує, що про порушення своїх прав при звільненні дізнався лише 14.03.2024 із листа Департаменту персоналу МВС України від 13.03.2024 № 511/22-2024, який було надіслано на запит адвоката, в якому зазначено перелік посад вакантних на 30.06.2023 але не запропонованих позивачу.

До суду позивач звернувся 18.03.2024.

Згідно з п.17 ч.1 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно, строк звернення до суду у даній справі установлений ч.5 ст.122 КАС України та складає один місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 та від 04.12.2019 у справі №815/2681/17.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 вказала:

"... правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду".

Таким чином, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Отже, незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Разом з тим, позивач в даній справі вказує що про порушені свої права дізнався лише з отриманого листа МВС України від 13.03.2024 №511/22-2024 де ним встановлено перелік вакантних посад які йому не були запропоновані відповідачем, із чим суд не може погодитись, враховуючи предмет спору у справі (наказ про звільнення).

Суд зазначає, що визначення того чи іншого способу захисту порушеного права передбачено ст. 5 КАС України.

Підставами для звернення до суду є незгода із наказом про звільнення у зв`язку із порушенням права на державну службу.

Встановлення яким чином порушено чи може бути порушено відповідачем право на державну службу не може свідчити та бути підставою для зволікання оскарження до суду наказу про звільнення із державної служби в разі незгоди із таким звільненням. На момент звільнення особа або погоджується із правомірністю такого звільнення або використовує своє право на оскарження наказу про звільнення в судовому порядку.

Відповідно, ОСОБА_1 29.11.2023 звертався до Печерського районного суду міста Києва із первісним позовом де ухвалою суду від 12.12.2023 було відмовлено у відкритті провадження з підстав того що такий спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Вказану ухвалу суду позивач отримав належним чином (22.12.2023 та 08.02.2024), що ним не оспорюється.

Суддя зазначає, що звернення до адміністративного суду 18.03.2024 із визначенням іншої підстави, аніж та що була вказана при зверненні до районного суду не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду оскільки чинне процесуальне законодавство визначає строк звернення при оскарженні наказу про звільнення з державної служби - один місяць, перебіг якого відповідно обліковується із дня ознайомлення (вручення) із наказом про звільнення.

Зазначення про те, що при зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду вчасно а потім з отриманого листа відповідача встановив які права його порушені не узгоджується із предметом оскарження у справі як такий.

З огляду на викладене, строк звернення до суду становить один місяць. При цьому, слід зазначити, що вказаний строк визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання вчиняти дії з метою їх відновлення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини вбачається що позивачем не доведено поважність причин пропуску строку звернення до суду та не додано доказів поважності таких причин, а також судом не знайдено інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі від 10.10.2024 висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, у зв`язку з чим суддя залишає позовну заяву без розгляду та відповідно задовольняє клопотання представника відповідача.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 183, 240, 243, 248, 256 КАС України, суддя -

у х в а л и в:

Клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду -задовольнити.

Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Суддя Войтович І. І.