Справа № 695/2996/24
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2996/24
номер провадження 2-а/695/11/25

13 березня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
секретаря Оніщенко Н.В.
представника відповідача Трохименко М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.08.2024 поліцейським взводу РОВО УПП в Черкаській області ДПП сержантом поліції Романенко Є.С. винесено постанову ГАБ № 437581, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 117 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., за те, що він 03.08.2024р. о 09 год. 48 хв. здійснив виїзд на човні Рега з підвісним двигуном Тохацу-20 на р. Дніпро в період дії особливого режиму судноплавства без дозволу коменданта, чим порушив вимоги правил плавання річкою Дніпро встановлених наказом Головнокомандувача ЗСУ за №238 від 26.08.2023р.
Позивач вказує, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 117 КУпАП є незаконним, надуманим та необґрунтованим, оскільки він не порушував правил користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами, які затверджені розпорядженням Черкаською обласною військовою адміністрацією від 24.08.2023р. за №8, а в матеріалах справи відсутні докази вказаного правопорушення. Позивач свою вину заперечував, а тому працівники поліції мали б скласти протокол про адміністративне правопорушення, а не відразу виносити оспорювану постанову. Крім того вимоги позивача про правову допомогу працівниками поліції були проігноровані в результаті чого розгляд справи був проведений без присутності захисника. За таких підстав вважає, що оспорювана постанова винесене з порушенням прав позивача та вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою суду від 13.08.2024 відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву.
Відповідачем через представника за довіреністю Трохименко М.О. подано відзив на позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що 03.08.2024р. о 10 год. 48 хв. поліцейський взводу №2 роти з обслуговування водних об`єктів управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП Романенко Є.С. ніс службу по забезпеченню публічної безпеки і порядку шляхом патрулювання на службовому човні та став свідком як позивач здійснював плавання човном з назвою Рега, з підвісним двигуном Тохацу-20 на річці р. Дніпро в с. Коробівка Черкаської області в період дії особливого режиму судноплавства без дозволу коменданта, чим порушив п.п. 2.1 правил плавання річкою Дніпро встановлених наказом Головнокомандувача ЗСУ за №238 від 26.08.2023р. Представник відповідача вказує, що ні позивач, ні свідок, який знаходився разом із позивачем у човні, не заперечували факту вчинення порушення під час спілкування з інспектором, жодним чином не спростовували факт керування човном і лише у позовній заяві він вирішив заперечувати факт керування, з метою, як вважає, уникнення відповідальності. Поліцейським, згідно із вимогами ст. 279 КУпАП, з врахуванням ст. 280 КУпАП, було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому роз`яснено позивачу права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що останній поставив свій підпис у постанові. Розглянувши справу, поліцейський, з дотриманням вимог ст. 283 КУпАП, з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ст. 251 КУпАП, ст. 252 КУпАП, виніс постанову серії ГАБ № 437581 від 21.07.2024 за ч. 1 ст. 117 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. Надалі, поліцейський, згідно ст. 285 КУпАП, ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення. Йому було роз`яснено зміст ст.ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП в частині порядку оскарження постанови.
У відзиві зазначено, що під час розгляду справи працівником поліції було належно встановлено порушення правил навігації для плавання на водних об`єктах, які знаходяться в межах області, позивач жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним правопорушення, не надавав, під час розгляду справи позивач свою вину не оспорював, а тому поліцейський оцінив наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю правомірно виніс оспорювань постанову якою притягнув його до відповідальності. Щодо доводу позивача про відсутність захисника вказує, що нормами КУпАП не встановлено обов`язку суб`єкта владних повноважень забезпечувати їх реалізацію, оскільки позивач має право на оскарження правопорушення в суді, а відтак такий захист може бути надано під час судового розгляду справи.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні своїх вимог наполягав у повному обсязі, вказував, що оспорювана постанова винесене з порушенням норм чинного законодавства, оскільки працівник поліції проігнорував його вимогу про надання йому захисника. Крім того просив не брати до уваги докази, які надані представником відповідача, а саме відеозапис, який зроблений із нагрудної камери працівника поліції, оскільки останній поданий з порушенням вимог ст. 99 КАС України.
У судовому засіданні представник відповідача Департаменту патрульної поліції, Трохименко М.О. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на доводи відзиву. Також вказувала, що відеозапис, який долучений відповідачем до відзиву на позовну заяву повністю спростовує доводи позивача, доводи про порушення вимог ст. 99 КАС України не заслуговують на увагу та спростовуються в тому числі практикою Європейського суду.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, переглянувши відеозапис, наданий відповідачем, у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:
Встановлено, що 03.08.2024 близько 10 год. 48 хв. поліцейський взводу № 2 роти з обслуговування водних об`єктів управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції Романенко Є.С. ніс службу на р. Дніпро в адміністративних межах с. Коробівка Черкаської області по забезпеченню публічної безпеки і порядку, шляхом патрулювання на службовому човні та виконував службові обов`язки, відповідно повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію».
У цей час, інспектор став свідком того, як позивач здійснив судноплавство на рибацькому човні з назвою Рега з підвісним двигуном «Тохацу-20» в адміністративних межах с. Коробівка Черкаської області на річці Дніпро без дозволу коменданта, чим порушив п. 2.1 правил плавання річкою Дніпро встановлених наказом Головнокомандувача ЗСУ за №238 від 26.08.2023р.
Поліцейським було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення, та на місці винесено постанову серії ГАБ № 437581 від 03.08.2024 за ч. 1 ст. 117 КУпАП відносно позивача та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. Надалі, поліцейський, згідно із ст. 285 КУпАП, ознайомив позивача із змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення. Також, йому було роз`яснено зміст ст. ст. 307, 308 КУпАП щодо порядку виконання постанови про накладення штрафу та ст. 289 КУпАП в частині порядку оскарження постанови.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема як фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Відповідно до п. 1, п. 2, ч. 6 ст. 5 ЗУ «Про внутрішній водний транспорт», поліцейський наділений такими повноваженнями: здійснювати контроль за виконанням місцевих правил плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів, проводити перевірку суднових документів, міжнародних посвідчень на право управління прогулянковим судном та посвідчень судноводія малого судна або водного мотоцикла, а також документів, що надають право управління прогулянковим судном, малим судном, водним мотоциклом, виданих до набрання чинності цим Законом, зупиняє такі судна для здійснення такої перевірки.
Частиною 1 статті 117 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами. Вчинення такого правопорушення тягне за собою попередження або накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Склад правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак протиправного соціально шкідливого діяння, за вчинення якого винна особа несе юридичну відповідальність. Склад правопорушення містить чотири обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкта і суб`єктивну сторону правопорушення.
Об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 117 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки на воді.
Об`єктивною стороною даного адміністративного правопорушення є формальний склад порушення правил користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами.
Суб`єктивна сторона правопорушення вина, виражена у формі умислу або необережності.
Суб`єктом даного правопорушення є фізична особа, яка досягла 16-річного віку на момент вчинення правопорушення, яка порушила правила користування малими, спортивними суднами та водними мотоциклами.
Відповідно до пунктів 35, 37, 65, частини 1 статті 1 Закону України «Про внутрішній водний транспорт»: мале судно - будь-яке судно довжиною до 20 метрів (крім пасажирських суден, буксирів та штовхачів, призначених для ведення складу суден, які не є малими, плавучого обладнання, криголамів, поромів, плавучого обладнання суднових шлюпок і плотів, спортивних суден, а також водних мотоциклів і засобів для розваг на воді); моторне судно - будь-яке судно, що використовує для руху власну силову установку, у тому числі судно, що рухається за допомогою вітрила і водночас використовує силову установку, розміщену на його борту; судно - самохідний чи несамохідний плавучий транспортний засіб, що використовується: для перевезення вантажів, пасажирів, багажу і пошти, для рибогосподарської діяльності, розвідки і видобування корисних копалин, пошуку і рятування людей та суден, що зазнають лиха на воді, буксирування, штовхання або ведення складу інших суден чи плавучих об`єктів, здійснення аварійно-рятувальних, шляхових, гідротехнічних, навігаційно-гідрографічних робіт, обслуговування суден і пасажирів у річковому порту (терміналі) чи піднімання затонулого майна; для здійснення державного нагляду за безпекою судноплавства, охороною навколишнього природного середовища і водних біоресурсів; для відпочинку (прогулянок, туризму, любительського рибальства); для занять спортом; для наукових, науково-дослідних, навчальних і культурних цілей.
Також, за ч. 7 ст. 5 Закону України «Про внутрішній водний транспорт» місцеві державні адміністрації здійснюють регулювання діяльності внутрішнього водного транспорту відповідно до цього Закону та інших законодавчих актів, зокрема: встановлюють тарифи на суспільно важливі регулярні перевезення пасажирів на суднах; розробляють та за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері внутрішнього водного транспорту, затверджують місцеві правила плавання для малих, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді, розміщення плавучих споруд.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, в тому числі, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Пунктом 7 розділу ІІ розпорядження голови Черкаської обласної військової адміністрації від 24.08.2023 №8 «Про затвердження Правил плавання для малих та, спортивних суден і водних мотоциклів та використання засобів для розваг на воді у Черкаській області», передбачено, що тимчасове припинення навігації для плавання на водних об?єктах, які знаходяться в межах області, може бути встановлено розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації (через природний, (період нересту) техногенний та військовий характер).
Пунктом 1 Розпорядження голови Черкаської обласної військової адміністрації від 30.06.2022 №226 «Про заборону навігації для маломірних (малих), моторних суден, прогулянкових вітрильних суден, прогулянкових суден, швидкісних суден та спортивних суден, а також водних мотоциклів і засобів розваг на воді та на водоймах Черкаської області на період воєнного стану», яким встановлено заборону навігації для маломірних (малих) суден, моторних суден, прогулянкових вітрильних суден, прогулянкових суден, швидкісних суден та спортивних суден, а також водних мотоциклів і засобів розваг на воді та на водоймах Черкаської області на період воєнного стану, за винятком суден флоту рибної промисловості, суден спеціально уповноважених органів державної влади, які здійснюють охорону водних біоресурсів, Національної поліції України, Збройних Сил України та інших органів державної влади (копія розпорядження додається до відзиву).
Згідно із положеннями пункту 2.1 Правил плавання річкою Дніпро на час дії особливого режиму судноплавства на її судноплавних ділянках, затверджених Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 26.08.2023 № 238, на період дії особливого режиму судноплавства річкою Дніпро на її судноплавних ділянках рух морських суден та суден внутрішнього плавання, плавучого обладнання, риболовних суден, спортивних суден усіх форм та власності здійснюється з дозволу комендантів на судноплавних ділянках річки Дніпро та виключно у світлий час доби.
Командувачі угруповань військ (сил) спільно з обласними військовими адміністраціями та військовою адміністрацією м. Київ, зокрема, визначають, відповідно до законодавства України, порядок розробки та доведення переліку судновласників та суден, яким дозволяється проводити діяльність на річці Дніпро тощо, розробляють спільні накази про запровадження особливого режиму судноплавства на судноплавних ділянках річки Дніпро на час дії правового режиму воєнного стану (далі спільні накази) за погодженням з командиром військової частини НОМЕР_1 та надсилають на його адресу переліки судновласників та суден, яким дозволяється проводити діяльність на річці Дніпро тощо.
Крім того, відповідно до п. 5 наказу Головнокомандувача ЗСУ №238 від 26.08.2023 передбачено, що командувачам оперативно-стратегічних угруповань військ (сил): запровадити особливий режим судноплавства на судноплавних ділянках річки Дніпро на час дії правового режиму воєнного стану з виданням спільних наказів з військовими адміністраціями відповідно до Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 №1455, в межах зон відповідальності, з урахуванням вимог цього наказу та Правил плавання річкою Дніпро на час дії особливого режиму судноплавства на її судноплавних ділянках тощо.
Відповідно до статті 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про адміністративне правопорушення, передбачені статтею 117 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Крім того, суд звертає увагу, що абз.1 п.1 ч.1 ст. 255 КУпАП не передбачено складання уповноваженими особами органів Національної поліції протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 117 КУпАП.
Випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, передбачені ст. 258 КУпАП. Зокрема, за ч. 3 цієї статті Кодексу передбачено, що протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 статті 258 КУпАП (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При перегляді відеозапису фіксування події, яка мала місце 03.08.2024 за участю ОСОБА_1 , розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови, яка оскаржується позивачем, - вбачається, що особу ОСОБА_1 було встановлено працівником поліції, відповідно до наданих позивачем документів. Крім того, ним повідомлено, що дозволу на вихід на воду він немає; йому працівником поліції було роз`яснено, у чому саме полягає правопорушення, роз`яснені права, порядок оскарження постанови тощо. Крім того, при перегляді відеозапису вбачається, що позивач був на телефонному зв`язку із невідомою особою, тобто міг скористатися послугами захисника, чого із невідомих причини не зробив. Також переглядом вказаного відеозапису встановлено, що ОСОБА_1 заперечував необхідність відвідування ІНФОРМАЦІЯ_1 та не заперечував факту відсутності дозволу на вихід на воду річки Дніпро, не заперечував і проти винесення щодо нього постанови та не наполягав на складанні щодо нього протоколу. Працівником поліції було винесено постанову, примірник якої ОСОБА_1 отримав, про що і розписався. Жодних письмових зауважень, пояснень чи доповнень ним подано не було.
Суд критично відноситься до доводів позивача про те, що йому не було забезпечено право на захист, оскільки ОСОБА_1 має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, що стверджується даними, які містяться у відкритому доступі реєстру адвокатів України.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, за результатами встановлених обставин та досліджених доказів, у тому числі переглянутого відеозапису, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, оскільки жодним чином не встановлені обставини, які б свідчили про порушення поліцейським вимог чинного законодавства щодо фіксації правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , розгляду адміністративної справи щодо позивача, оформлення, складання та винесення постанови, щоб давало підстави для скасування цієї постанови.
Також суд критично відноситься до доводів позивача, що доданий відео файл не відповідає вимогам ст. 99 КАС України.
Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Суд, дослідивши докази, зазначає, що на компакт-дисках міститься інформація про підписання відеофайлу ЕЦП Трохименко М.О.
За таких обставин підстав доводи позивача про недопустимість вказаних доказів не заслуговують на увагу.
Суд також звертає увагу і на те, що згідно ч.ч. 1,2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Вказана норма закону не вимагає зазначення у постанові інформації про наявність відеозапису порушення.
У судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 , вийшовши на човні на воду на річці Дніпро під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, - не мав дозволу коменданта на вихід (задля проведення діяльності) судна, незважаючи на норми Правил та інших актів, про які зазначено вище у рішенні суду. Дані обставини підтвердив і сам позивач під час розгляду щодо нього адміністративної справи на місці події, з огляду на переглянутий відеозапис, що був наданий відповідачами разом із відзивом. Доводи сторони позивача про те, що норми законодавства не передбачають необхідності мати відповідний дозвіл коменданта є безпідставними. Крім того, суд погоджується із твердженнями сторони відповідачів про те, що ОСОБА_1 міг скористатися послугами захисника на місці, в тому числі за допомогою телефонного зв`язку, оскільки останній телефонував невідомим особам та запитував поради, що зафіксовано на вказаному відеозаписі.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, надав до суду належні і допустимі, у розумінні ст. 72 КАС України, докази, які підтверджують правомірність винесення оскаржуваної постанови про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 117 КУпАП і накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. На переконання суду, оспорювана постанова відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається.
За таких обставин суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови інспектором не порушені основні норми закону, а саме: ст.245КпАП України відносно повноти і об`єктивності розгляду справи; ст.280КпАП України щодо встановлення обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення (чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи); ст.268КУпАП з питань порушення права позивача, як особи, що притягується до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБ №437581 від 03.08.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 117 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 гривень, залишити без змін, а позовну заяву залишити без задоволення, за необґрунтованістю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 268, 286 КАС України суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ГАБ №437581 від 03.08.2024р. за ч. 1 ст. 117 КУпАП відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлено та підписано 18 березня 2025 року.

Суддя : Середа Л.В.