Справа № 361/474/24
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2025-02-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/474/24
провадження № 2-а/361/74/24
РІШЕННЯ

Іменем України

12 лютого 2025 року Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне стягнення серії ЕНА № 1203435 від 07 січня 2024 року, винесену інспектором батальйону 4 роти 5 Управління патрульної поліції в м. Києві (далі інспектор поліції) Голованьовим С.В., про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 1213 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 07 січня 2024 року постановою серії ЕНА № 1203435 його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 1213 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Із даною постановою він не згоден, вважає її безпідставною, винесеною з порушення вимог законодавства, посилаючись на те, що 07 січня 2024 року він повертався із Вінницької області, де того дня були сильні опади у вигляді снігу, у зв`язку із чим задня частина його автомобіля була щільно вкрилася снігом. У м. Києві на вулиці Олени Теліги він був зупинений інспектором поліції, який звинуватив його у тому, що номерний знак автомобіля не читається із 20 м, на його пояснення щодо того, що він прямує з Вінницької області, де був сніг, інспектор поліції зауважив, що потрібно зупинитися та забезпечити можливість ідентифікації номерного знаку автомобіля.

Позивач вважає, що постанову винесено з порушенням його прав, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, зокрема, постанова винесена інспектором поліції на місці вчинення правопорушення, що позбавило його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, без складання протоколу про адміністративне правопорушення, до постанови не долучено доказів вчиненого ним правопорушення, будь-які пояснення відповідачем у нього (позивача) не відбиралися.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю, просив суд його задовольнити.

Відповідач Управління патрульної поліції, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилося, про причини неявки суд не повідомило.

Від представника Департаменту патрульної поліції, до складу якого входить Управління патрульної поліції, надійшов відзив на позов, у якому, посилаючись на те, що інспектор поліції при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та КУпАП, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

07 січня 2024 року інспектором поліції Голованьовим С.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1203435, якою позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1213 КУпАП, було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Із даної постанови вбачається, що 07 січня 2024 року о 17.01 год. у місті Києві, вулиця Олени Теліги, 41, ОСОБА_1 керував автомобілем Ford Escape, д.н.з. НОМЕР_1 , із заднім номерним знаком, який був закритий снігом, що не дало можливості чітко визначити символи знака з відстані 20 метрів, чим порушив вимоги п. 2.9 в Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 1213 КУпАП.

Вважаючи зазначену постанову протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

У ч. 1 ст. 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема частини перша і друга статті 1213. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

За змістом положень ч. ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч. 5 ст. ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Аналізуючи вище викладене, слід дійти висновку, складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 1213 КУпАП не є обов`язковим, тому доводи позивача в цій частині не ґрунтуються на вимогах законодавства.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

За змістом ст. ст. 249, 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито та за місцем його вчинення.

У п. 2.3 Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 передбачено, що у частинах першій, другій статті 258 КпАП України визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу. За КпАП України до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

У ч. 3 ст. 258 КУпАП передбачено, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду адміністративної справи. Постанова щодо притягнення особи до відповідальності виноситься за результатами розгляду справи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що працівник патрульної поліції повинен дотримуватись вимог ст. 283 КУпАП, яка зазначає, що постанова виноситься тільки за результатами розгляду справи.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режим, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року, якою врегульовано порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України і вказаним нормативним актам не надавалось тлумачення Конституційним Судом України.

Приписи постанови Конституційного Суду України у справі № 1-11/2015 від 26 травня 2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху та вищевказаною Інструкцією.

Враховуючи викладене, суд вважає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому доводи позивача і в цій частині суд до уваги не приймає.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений КУпАП.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

У ч. 1 ст. 1213 КУпАП встановлено, що керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом підпункту в п. 2.9 ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

У п. 9.1 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про дорожній рух законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

У ст. 14 вказаного Закону зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Позивач ОСОБА_1 у позові не заперечував, що номерний знак його автомобіля був забруднений снігом, що не давало змоги чітко визначити символи номерного знака автомобіля із відстані 20 м, на підтвердження чого ним же надані фотознімки, однак посилався на те, що він їхав з Вінницької області, де були опади у вигляді снігу.

Разом із тим, суд враховує те, що вимоги ПДР України, є обов`язковими на всій території України в тому числі щодо виконання їх вимог, тому наявність опадів снігу у Вінницькій області, з якої прямував позивач та був зупинений у місті Києві інспектором поліції на звинувачений у порушенні вимог підпункту в п. 2.9 ПДР України не звільняє водія від відповідальності за порушення вимог ПДР України, оскільки позивач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості зупинитися та привести номерний знак автомобіля у відповідність до вимог ПДР України.

Враховуючи те, що позивач не заперечував факту, що номерний знак його автомобіля був забруднений снігом, що не давало змоги чітко визначити символи номерного знака із відстані 20 м, суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова серії ЕНА № 1203435 від 07 січня 2024 року, винесена інспектором поліції Голованьовим С.В. на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, оскільки відповідає положенням КУпАП; із використанням повноважень, визначених Законом України Про Національну поліцію; із урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся за участю позивача та своєчасно, з огляду на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся одразу після виявлення відповідачем факту порушення водієм ПДР України, тому зазначену вище постанову про притягнення до адміністративної відповідальності позивача ОСОБА_1 прийнято правомірно.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягає, оскільки у суді доведений факт обґрунтованості та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1213 КУпАП.

Інші доводи позивача ОСОБА_1 висновків суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.