Справа № 160/20758/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати протокол/розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024 щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 з 26.06.2024 перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Вищої ради правосуддя № 1951/0/15-24 від 25.06.2024 позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку. Загальний стаж, що дає право на відставку, становить 21 рік 1 місяць 19 днів, з яких 18 років 1 місяць 19 днів робота на посаді судді, 3 роки стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), наявність якого відповідно до вимог закону надавала право для призначення на посаду судді. Згідно з протоколом/розпорядженням від 23.07.2024 позивачеві призначено довічне грошове утримання як судді у відставці у розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Позивач вважає, що з урахуванням наявного у неї стажу роботи 21 рік, який дає право на відставку та отримання щомісячного (довічного) горошового утримання, вона має право на отримання довічного горошового утримання у розмірі 52% суддівської винагороди, тобто збільшеного на 2% за один повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.
Ухвалою суду від 05.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.
27.02.2025 надійшов поданий через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що ОСОБА_1 призначено довічне грошове утримання судді у відставці на рівні 50% грошового утримання судді, що працює на відповідній посаді. Згідно з частиною третьою статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Положення пункту 25 розділу XІІ Закону № 1402-VІІІ, яким було встановлено інший порядок розрахунку довічного грошового утримання судді у відставці, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з рішенням Конституційного Суду №2-р/2020 від 18.02.2020. За документами пенсійної справи ОСОБА_1 загальний стаж, який дає право на відставку, становить 21 рік 1 місяць 19 днів, стаж роботи на посаді судді - 18 років 1 місяць 19 днів.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 06.05.2006 № 350/2006 була призначена на посаду судді Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області строком на п`ять років.
Постановою Верховної Ради України від 17.03.2011 № 3151-VІ ОСОБА_1 обрана на посаду судді Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області безстроково.
Указом Президента України від 14.02.2015 № 82/2015 ОСОБА_1 переведена на посаду судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області.
Рішенням Вищої ради правосуддя № 1951/0/15-24 від 25.06.2024 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням Лівобережного об`єднаного управління ПФУ в м. Дніпрі № 44 від 24.07.2024 ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання як судді у відставці з 27.06.2024, обчислене з розрахунку 50% суддівської винагороди - в сумі 50448,00 грн, з урахуванням страхового стажу 26 років 3 місяці 17 днів та стажу роботи на посаді судді 17 років 10 місяців 6 днів.

Позивач вважає, що при розрахунку її щомісячного довічного грошового утримання відповідачем протиправно порушено її право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 52% суддівської винагороди.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII).

Частиною першою статті 116 Закону № 1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 цього Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частиною третьою статті 142 цього Закону встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.11.2021 у справі № 9901/15/21 зазначено, що при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів», яка була чинною на день призначення ОСОБА_1 на посаду судді, суддею міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 обіймала посади консультанта - з 07.11.2001 до 04.05.2006 та помічника судді Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області - з 05.05.2006 до 19.05.2006, що підлягає зарахуванню як стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, й, відповідно, мала стаж роботи в галузі права 3 роки.

У рішенні Вищої ради правосуддя № 1951/0/15-24 від 25.06.2024 зазначено, що загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , що дає їй право на відставку, становить 21 рік 1 місяць 19 днів, з яких стаж роботи на посаді судді 18 років 1 місяць 19 днів, стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, - 3 роки.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 30 січня 2020 року у справі № 592/3694/17 та від 28 серпня 2023 року у справі № 360/6255/21.

Наявність у позивача вказаного у рішенні Вищої ради правосуддя № 1951/0/15-24 від 25.06.2024 стажу роботи підтверджується довідкою про стаж роботи, що надав право виходу у відставку ОСОБА_1 , виданою головою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області, та записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , заповненій вперше 10.02.1998, згідно з якою 26.06.2024 позивача відраховано зі штату Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у зв`язку зі звільненням у відставку.

Врахування Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 лише періоду її роботи на посаді судді є неправомірним.

У рішенні про призначенні пенсії № 44 від 24.07.2024 вказано страховий стаж ОСОБА_1 26 років 3 місяці 17 днів, у тому числі стаж роботи на посаді судді 17 років 10 місяців 6 днів.

Водночас, як зазначено у відзиві, за документами пенсійної справи ОСОБА_1 загальний стаж, який дає право на відставку, становить 21 рік 1 місяць 19 днів, стаж роботи на посаді судді - 18 років 1 місяць 19 днів.

Отже, наявність у позивача відповідного стажу, підтвердженого матеріалами справи, відповідач не заперечує.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування протоколу/розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024 щодо призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання суд зазначає таке.

У матеріалах справи містяться відомості з вебпорталу Пенсійного фонду України станом на 29.07.2024 про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання саме рішенням № 44 від 24.07.2024, а не протоколом/розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 23.07.2024, як помилково зазначає позивач.

Відповідачем призначено довічне грошове утримання позивачу як судді у відставці, однак неправомірно визначено його розмір, який з урахуванням положень частини третьої статті 142 Закону № 1402-VІІІ має становити 52% суддівської винагороди: 50% (щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) + 2% (2% х 1 рік роботи на посаді судді понад 20 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі, встановленому статтею 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу судді при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права три роки, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в галузі права три роки, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з дня його призначення 27.06.2024 з урахуванням стажу роботи 21 рік 1 місяць 19 днів, у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з виходом за межі позовних вимог в частині обраного способу захисту порушеного права.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 3877-3127-4470-4348 від 29.07.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви в сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування до стажу судді при визначенні розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 стажу роботи в галузі права три роки, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:

- зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи в галузі права три роки, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді;

- провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 27.06.2024 з урахуванням стажу роботи 21 рік 1 місяць 19 днів, у розмірі 52 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, .

Повний текст рішення складено 20.03.2025.

Суддя В.В. Рянська