Справа № 520/19661/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 р. Справа № 520/19661/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024, головуючий суддя І інстанції: Лук`яненко М.О., по справі № 520/19661/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 грн. з 26.08.2022 по 22.04. 2024;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30 000, 00 грн. на місяць з 26.08.2022 по 22.04. 2024 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць у березні 2023, квітні 2023, вересні 2023, жовтні 2023, листопаді 2023, грудні 2023, січні 2024, лютому 2024, березні 2024, квітні 2024.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) здійснити виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 30 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць у березні 2023, квітні 2023, вересні 2023, жовтні 2023, листопаді 2023, грудні 2023, січні 2024, лютому 2024, березні 2024, квітні 2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає про пропуск позивачем місячного строку звернення до адміністративного суду відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України,та не надання судом оцінки вказаним обставинам, не застосування процесуальних наслідків.

Наголошує, що виплата додаткової винагороди в розмірі до 30 000,00 грн. віднесена до дискреційних повноважень відповідача та суд не може підміняти державний орган у цьому питанні.

Зазначає, що відповідач правомірно здійснював виплату додаткової винагороди в спірний період в розмірі 30 000 грн. пропорційно .

Позивачем до суду не додано, а судом не з`ясовано наявність документів, які підтверджують факт залучення позивача для виконання бойового (спеціального) завдання на відповідній ділянці в березні-квітні 2023, вересні - грудні 2023, січні - лютому 2024, березні -квітні 2024.

ОСОБА_1 правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_2 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 26.08.2022 - 22.04.2024 проходив військову службу на посаді водія гаражу у Військовій частині НОМЕР_1 , що вбачається з наказу №314 від 26.08.2022, наказу № 135 від 22.04.2024.

Позивачу у період з 01.03.2023 по 22.04.2024 нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168:

- з 01.03.2023 по 24.03.2023 та з 27.03.2023 по 29.03.2023 ( 29 днів) - 28 064,52 грн. (за відрахуванням військового збору - 420,97 грн.) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2023 №53 з Додатком 1, (бойове розпорядження №547/1/ОКП/дск від 01.03.2023) (дата перерахувань - 20.04.2023);

- з 13.04.2023 по 30.04.2024 (18 днів) -18 000,00 грн. (за відрахуванням військового збору - 270,00 грн.), на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2023 року №66 з Додатком 1, (бойове розпорядження №852/1/ОКП/дск від 01.04.2023) (дата перерахувань - 17.05.2023);

- з 01.09.2023 по 06.09.2023, з 07.09.2023 по 08.09.2023 та з 19.09.2023 по 28.09.2023 ( 18 днів)- 18 000,00 грн. на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2023 року №176 з Додатком 1, (за відрахуванням військового збору - 270,00 грн.) (бойові розпорядження №2538/1/ОКП/дск від 01.09.2023, №2324/ОКП/дск від 14.08.2023) (дата перерахувань - 26.10.2023);

- у жовтні 2023 - 0,00 грн.;

- з 16.11.2023 по 21.11.2023 та 26.11.2023 ( 7 днів) - 7000,00 грн. (за відрахуванням військового збору - 105,00 грн.) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2023 року №43 з Додатком 3, (бойові розпорядження №3145/1/ОКП/дск від 01.11.2023, №3348/ОКП/дск від 14.11.2023, №3484/ОКП/дск від 25.11.2023) (дата перерахувань - 22.03.2024);

- за 08.12.2023, 11.12.2023, 26.12.2023, 30.12.2023 ( 4 дні) - 3 870,97 грн. (за відрахуванням військового збору - 58,06 грн.) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2023 року №43 з Додатком 4, (бойові розпорядження №3542/1/ОКП/дск від 01.12.2023, №3631/ОКП/дск від 07.12.2023, №3661/ОКП/дск від 10.12.2023, №3848/ОКП/дск від 25.12.2023, №3906/ОКП/дск від 30.12.2023) (дата перерахувань - 22.03.2024);

- за 02.01.2024, 15.01.2024, 22.01.2024, 28.01.2024 ( 4 дні)- 3 870,97 грн. (за відрахуванням військового збору - 58,06 грн.), наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2023 року №43 з Додатком 5, (бойові розпорядження №1/ОКП/дск від 01.01.2024, №7/ОКП/дск від 01.01.2024, №134/ОКП/дск від 14.01.2024, №210/ОКП/дск від 21.01.2024, №263/ОКП/дск від 27.01.2024) (дата перерахувань - 22.03.2024);

- за 15.02.2024, 28.02.2024, ( 2 дні) - 2 068,97 грн. (за відрахуванням військового збору - 31,03 грн.) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 12.04.2023 року №53 з Додатком 6, (бойові розпорядження №310/ОКП/дск від 01.02.2024, №483/ОКП/дск від 14.02.2024, №666/ОКП/дск від 27.02.2024,) (дата перерахувань - 22.03.2024);

- з 05.03.2024, 12.03.2024 ( 2 дні)- 1 935,48 грн. (за відрахуванням військового збору - 29,03 грн.) на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2024 року №63 з Додатком 1, (бойові розпорядження №696/ОКП/дск від 01.03.2024, №734/ОКП/дск від 04.03.2024, №810/ОКП/дск від 11.03.2024) (дата перерахувань - 19.04.2024).

Всього нараховано за спірний період - 82 810,91 грн., до виплати - 81 568,75 грн.

Проведення виплат підтверджується довідкою про нараховану додаткову винагороду від 22.05.2024 №178/161; довідкою про доходи від 31.10.2024 №115; витягом із наказів командира військової частини НОМЕР_1 «Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям» з додатками.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000 гривень щомісячно у період з 26.08.2022 року по 22.04.2024 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючі позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір додаткової винагороди у березні - квітні 2023, вересні - грудні 2023, січні - квітні 2024 рр. слід визначати з розрахунку 30 000 грн на місяць, а не пропорційно дням участі у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Так, ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 2 ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ч. 2 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини 4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (абз. 2 ч. 4 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей").

Так, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (в подальшому - Постанова №704) визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із абз. 1 п. 8 Постанови № 704, умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Постанови № 704, виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", статті 9-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та абзаців другого - восьмого пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 28.06.2023 № 3161-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих питань, пов`язаних із проходженням військової служби під час дії воєнного стану" прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (в подальшому - Постанова № 168).

Так, п. 1 Постанови №168 (у редакції, чинній на березень 2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У постанові від 22 листопада 2023 року у справі №520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови №168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».

Конкретизація умов, визначених п. 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 7 липня 2022 року №793 (застосовується з 24 лютого 2022 року), Постанова №168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Збройні Сили України» Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 2 розд. ХХХІV Порядку № 260 (у редакції, чинній у період з лютого по липень 2023 року), на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань): у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління); з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

В подальшому, наказом Міністерства оборони України "Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 25.01.2023 р. № 44 затверджено Зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 р. № 260 (далі - Наказ № 44).

Пунктом 2 Наказу № 44 визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується в таких розмірах:

30 000 гривень - військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) (в розрахунку на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань):

у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву Головнокомандувача Збройних Сил України Сил оборони держави, розгорнутих пунктів управління Генерального штабу Збройних Сил України, які здійснюють управління діючими угрупованнями військ (сил) (далі - завдання у складі угруповань військ (сил), резерву, пунктів управління);

з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури згідно з бойовими розпорядженнями;

із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно з бойовими (логістичними) розпорядженнями.

Військовослужбовцям, які в установленому законодавством порядку відряджені до складу військових адміністрацій у районах ведення воєнних (бойових) дій для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 30 000 гривень.

Таким чином, із урахуванням вищевикладеного, як п. 2 розділу ХХХІV Порядку № 260, так і п. 2 Наказу № 44 не змінюють, визначений п. 1 Постанови № 168, розмір додаткової винагороди, оскільки як Порядок № 260, Наказ № 44 так і Постанова № 168, визначають розмір такої додаткової винагороди у вигляді 30 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць.

При цьому, положення п. 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 та п. 2 Наказу № 44 лише конкретизують та визначають порядок та умови виплати такої додаткової винагороди у вигляді здійснення виплати військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями), додаткової винагороди 30000 гривень в розрахунку на місяць, однак лише пропорційно часу виконання таких бойових (спеціальних) завдань.

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування Наказу № 44 в межах спірних правовідносин, оскільки останній не відповідає положенням п. 1 Постанови №168 в редакції Постанови №793 колегія суддів вважає помилковими, оскільки Постановою №168 визначено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, передбаченої цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

На виконання Постанови № 168, Міністерством оборони України затверджено як Порядок № 260, так і зміни до нього згідно наказу № 44, які і конкретизують в яких випадках виплачується спірна додаткова винагорода.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) входить до складу діючого угрупування військ (сил) оборони держави на підставі директиви Командувача Медичних сил Збройних Сил України від 08.07.2022 №510/74т та №510/75т.

За дорученням начальника Генерального Штабу Збройних Сил України від 21.11.2023 року №7613/С/ДСК визначений Перелік бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави в розрахунку 30 000 гривень на місяць, який застосовується з 29 вересня 2023 року, затверджений Міністром оборони України 20.11.2023 року.

Згідно з Переліком, виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави в розрахунку 30 000 гривень на місяць здійснюється за виконання таких завдань: проведення лікувально евакуаційних заходів; проведення військово лікарської та лікарсько льотної експертизи; здійснення заходів медичного захисту особового складу від зброї масового ураження.

Відповідно до розпорядження начальника штабу заступника командувача угрупування Медичних сил Збройних Сил України №510/5/824дск, на виконання доручення начальника Генерального Штабу ЗС України 06.02.2024 року №300/1/с/856/ДСК, визначено види бойових (спеціальних) завдань угрупування Медичних сил Збройних Сил України відповідно до Переліку бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань військ (сил) оборони держави в розрахунку 30 000 гривень в місяць, від 01.02.2024 року №391/дск.

Так, підставою для виплати додаткової винагороди в розрахунку 30 000 гривень в місяць є, зокрема: виконання завдань медичного забезпечення у складі угрупування сил і засобів Медичних сил « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а також військових мобільних госпіталів, окремих автомобільних санітарних рот та підрозділів медичного підсилення (передове хірургічне відділення, передова хірургічна група, лікарська-сестринська бригада, зведений медичний загін, евакуаційний екіпаж, тощо), які виконують завдання поза межами пунктів постійної дислокації (у тому числі, військовослужбовцями з немедичними військово обліковими спеціальностями).

Поряд з цим, залученому особовому складу до угруповання сил і засобів бойовим наказом вищого штабу поставлені бойові (спеціальні) завдання.

Одним із видів бойових (спеціальних) завдань, за виконання яких здійснюється виплата військовослужбовцям додаткової винагороди на період дії воєнного стану у складі діючих угрупувань (сил) сил оборони держави із розрахунку 30000,00 грн, є виконання завдань медичного забезпечення в частині проведення лікувально-евакуаційних заходів.

Як вже зазначалось, позивачу, зокрема, у березні 2023, квітні 2023, вересні 2023, жовтні 2023, листопаді 2023, грудні 2023, січні 2024, лютому 2024, березні 2024, квітні 2024 нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, в розмірі до 30 000,00 грн на місяць пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, на підставі бойових розпоряджень, як визначено Порядком № 260.

З 30.04.2023 до 12.04.2023 позивач перебував на лікуванні, що вбачається з відповідних наказів № 95 та № 112. З 09.09.2023 до 19.09.2023, з 01.11.2023 по 12.11.2023 позивач перебував у щорічній основній відпустці, що вбачається з наказів № 288 та 299, № 350, 361

У жовтні 2023 солдат ОСОБА_1 , слюсар гаражу не відряджався та не направлявся від ВМКЦ ПнР (військова частина НОМЕР_1 ) з метою виконання бойового (спеціального) завдання із всебічного (медичноного) забезпечення та здійснення заходів медичної евакуації безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій згідно бойовими розпорядженнями.

Будь-яких доказів виконання ОСОБА_1 бойових (спеціальних) завдань в період, за який позивачу додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою № 168 не нараховувалась та не виплачувалась, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновків про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки у спірному періоді не порушено право позивача. Відповідачем проведена виплата винагороди в розмірі, який відповідає характеру виконуваних ним завдань, у зв`язку із чим у спірних правовідносинах, застосовуючи положення пункту 2 розділу ХХХІV Порядку № 260 та здійснюючи виплату позивачу додаткової винагороди включно пропорційно часу виконання ним бойових (спеціальних) завдань, відповідачі діяли в межах своїх повноважень з дотриманням вимог чинного законодавства.

Натомість суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, неповно встановив обставини справи, що призвело до помилкових висновків про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає помилковими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У силу ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведених положень ст. 122 КАС України слідує, що такі не містять норм, які б урегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці (грошового забезпечення).

Водночас, у зазначених положеннях КАС України відсутні норми, що регулювали б порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про зобов`язання нарахування та виплати.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 31.01.2018 у справі № 803/31/16, від 30.07.2019 у справі № 804/406/16, від 08.08.2019 у справі № 813/150/16.

Умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються, як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Верховний Суд, надаючи оцінку поняттям грошова винагорода, одноразова грошова допомога при звільненні та оплата праці і заробітна плата, які використовується у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, виснував, що вказані поняття є рівнозначними.

Під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у ч. 2 ст. 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Перебування особи на публічній службі є однією з форм реалізації закріпленого у ст. 43 Конституції України права на працю.

Формулювання позовних вимог іншим чином, ніж про стягнення заробітної плати, не спростовує наведеного висновку, оскільки норми ст. 233 Кодексу законів про працю України, слід тлумачити в більш широкому розумінні, а саме в сенсі відсутності строкових обмежень для звернення до суду з позовом з приводу належної працівникові заробітної плати, якою в нашому випадку є грошове забезпечення.

Аналогічна правова позиція, викладена Верховним Судом в постанові від 13.03.2019 у справі № 807/363/18.

З огляду на викладене, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються виплат додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", які входять до складу грошового забезпечення позивача, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин, в контексті з`ясування дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, положень ст. 233 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України).

Так, ч. 1 ст. 233 КЗпП (у редакції, яка була чинна на день звернення позивача до суду з цим позовом), яка регулює строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено норму про те, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП встановлено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні

Відповідно до п.14 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року № 260 грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Отже, під час звільнення з військової служби з військовослужбовцем має бути проведений повний розрахунок, та саме з цього часу особа має можливість дізнатися про розмір виплачених сум.

Судом встановлено, що позивача 22.04.2024 звільнено зі служби з Військової частини НОМЕР_1 , до суду із позовом щодо неповного розрахунку при звільненні позивач звернувся 12.07.2024, отже в межах строків визначених ч.1,2 ст.233 КЗпП України.

Відповідачем у справі, як суб`єктом владних повноважень доведено правомірність його дій, яке є предметом оскарження у даній справі.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим помилково дійшов висновку про задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 322, 325, 326, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 по справі № 520/19661/24 - скасувати в частині задоволення позову.

В цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц О.В. Присяжнюк