Справа № 273/2567/24
Суддя: Бєлкіна Д. С.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Баранівський районний суд Житомирської області
Справа № 273/2567/24
Провадження № 2-а/273/16/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Бєлкіну Д. С. , секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баранівка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Мельничука Юрія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

30.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Баранівського районного суду Житомирської області із позовом, в якому просить скасувати постанову серії ЕНА №3710397 від 22.12.2024 року, винесену інспектором СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Мельничуком Юрієм Олександровичем про притягнення її до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1190,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 22.12.2024 року біля 17 години під час керування автомобілем Субару, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Партизанській в м. Баранівка її зупинив старший лейтенант поліції Мельничук Ю.О. і повідомив, що на автомобілі не освітлюється задній номерний знак та виніс постанову серії ЕНА №3710397 , якою наклав на неї штраф в розмірі 1190 гривень. При накладенні стягнення вона заперечувала скоєння правопорушення, оскільки при виїзді з гаража номерний знак освітлювався, а під час руху по дорозі з вибоїнами відійшла одна з ламп, що освітлює номер. Коли вона постукала по ній, то вона запрацювала. Однак поліцейський не врахував те, що порушення було усунуто на місці, та безпідставно наклав на неї штраф. При винесенні постанови не послався в постанові на жодні докази, які підтверджували її вину.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 22.01.2025 року справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін.

Заперечуючи відносно наведених позивачем обставин, Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області 03.02.2025 року подано до суду відзив, в якому зазначено, що оскаржувана постанова поліцейського винесена в межах повноважень, в порядку та у спосіб, визначений КУпАП, із дотриманням встановленої процедури та з урахуванням усіх обставин у справі, а тому правові підстави для визнання її незаконною відсутні. Відеозаписом зафіксовано факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП, та підтверджується правомірність дій поліцейського.

Відповідач інспектор СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Мельничук Юрій Олександрович своїм правом відзиву не скористався.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 22 грудня лютого 2024 року інспектором СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Мельничуком Юрієм Олександровичем було винесено постанову, згідно якої ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 1190,00 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 22.12.2024 року о 17 годині 04 хвилини по вул. Партизанській в м. Баранівка керувала транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком, що при відстані 20 м неможливо чітко визначити символи номерного знака , чим порушила п. 2.9 «в» ПДР.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно статті 6 Закону України «Про Національну поліцію», поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 1статті 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання (пункт 8 частини 1статті 23 Закону України «Про Національну поліцію»).

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша статті 121-3 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306(із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Згідно пункту 1.1 ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, у пункті 2.9 «в» ПДР України зазначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Згідно частини 1 статті 121-3 КУпАП, керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Разом з тим, пункт 1 статті 247 КУпАП вказує на те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до частин 1, 2статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статей 73,74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статей 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд звертає увагу про процесуальний обов`язок відповідача, передбачений частиною 2 статті 77 КАС України, щодо доказування правомірності винесення своєї постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Водночас, у разі надання посадовою особою суб`єкта владних повноважень доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про правомірність прийнятого останнім рішення, позивач повинен спростувати ці доводи.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є стаття 40 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області було надано диск з двома відеозаписами відео-реєстратора службового автомобіля.

На диску, наявному в матеріалах справи, зафіксовано факт порушення позивачкою ПДР України, що підтверджує вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Щодо тверджень, викладених в позовній заяві про те, що позивачка керувала транспортним засобом з освітленим номерним знаком, який, на її думку, під час руху став неосвітленим (відійшла лампочка), суд вважає, що такі були висловлені лише з метою уникнення адміністративної відповідальності, адже у наданому відповідачем відеозаписі, транспортний засіб, яким керувала позивачка, був з неосвітленим номерним знаком.

На спростування наданих відповідачем доказів, позивач не надав належних, достатніх та переконливих доказів своїм твердженням. Адже у відеозаписі, що міститься на флеш-карті, яку додала позивачка до своєї позовної заяви, остання сама підтверджує той факт, що номерний знак на транспортному засобі, яким вона керувала, не освітлювався.

Незгода позивача з притягненням її до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

КАС України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (частина друга статті 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частина перша статті 77 КАС України).

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 241-246 ,268, 271, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Мельничука Юрія Олександровича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення, а постанову інспектора СРПП відділу поліцейської діяльності № 1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Мельничука Юрія Олександровича про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА№3710397 від 22 грудня 2024 року залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бєлкіна Д.С.