Справа № 560/15572/24
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/15572/24

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Граб Л.С.

19 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Матохнюка Д.Б.

за участю: секретаря судового засідання: Човган А. В.,

представника позивача: Русина А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив:

-зобов`язати Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості щодо ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні № 54454559.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.11.2024 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судовою повісткою, в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2017 Білогірським відділом державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54454559 на виконання рішення Теофіпольського районного суду №669/563/17 від 06.07.20217 про конфіскацію в дохід держави брухту чорних металів вагою 370 кг та електронні ваги марки NOKOSONIK. В долученій до виконавчого документа постанові про визнання та приєднання речових доказів до кримінального провадження від 11.05.2017, складеним слідчим СВ Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГНП України у Хмельницькій області, зазначено, що брухт чорних металів вагою 370 кг. та електронні ваги марки NOKOSONIK визнано речовим доказом та передано на зберігання в кімнату речових доказів Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГНП України у Хмельницькій області. Інформація про вчинення будь-яких виконавчих дій Білогірським відділом державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

05.02.2021 за вих. № 20.1-30/652 державним виконавцем Білогірського відділу державної виконавчої служби направлено запит до Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГНП України у Хмельницькій області щодо встановлення місця знаходження конфіскованого майна. Відповідь на запит в матеріалах виконавчого провадження відсутня.

У зв`язку із реорганізацією Білогірського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) шляхом приєднання до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) згідно наказу Міністерства юстиції України № 686/5 від 20.02.2023 року 28.06.2023 була винесена постанова Білогірського відділу державної виконавчої служби про передачу матеріалів виконавчого провадження.

07.07.2023 винесена постанова Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про прийняття матеріалів виконавчого провадження.

19.07.2023 відповідачем направлено запит до сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Білогір`я) Шепетівського районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області про встановлення місця знаходження конфіскованого брухту чорних металів вагою 370 кг. та електронні ваги марки NOKOSONIK які передані на зберігання в кімнату речових доказів Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГНП України у Хмельницькій області. Будь-яка відповідь на адресу відділу не надходила.

18.08.2023 державним виконавцем складено акт про те що на території сектору поліцейської діяльності №1 (смт. Білогір`я) Шепетівського районного управління поліції ГУНП у Хмельницькій області відсутній конфіскований брухт чорних металів вагою 370 кг. та електронні ваги марки NOKOSONIK які передані на зберігання в кімнату речових доказів Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГНП України у Хмельницькій області.

31.08.2023 державним виконавцем Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 54454559 на підставі п.6 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з відсутністю майна.

Листом від 03.09.2024 № 50156 Ізяславський ВДВС у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив позивача про відсутність підстав для виключення останнього з Єдиного реєстру боржників.

Вищезазначене слугувало підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VІІІ).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В свою чергу ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості, об`єктивності; 6) гласності, відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій, бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

При цьому, ч.1 ст.12 Закону №1404-VIII встановлені строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, відповідно виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

За визначенням, наведеними у ч.1 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження»- єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Реєстрація боржника в Єдиному реєстрі боржників не звільняє його від виконання рішення.

Відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Єдиний реєстр боржників містить такі відомості: 1) прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дата народження боржника - фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код юридичної особи у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань боржника юридичної особи; 2) найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; 3) найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку та адреса електронної пошти виконавця; 4) номер виконавчого провадження; 5) категорія стягнення (аліменти, штраф тощо).

У частині 7 статті 9 Закону №1404-VІІІ закріплено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

За приписами частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документу; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження; 5) в результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника; 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник фізична особа чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснюється поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення не закінчилась; 9) законом встановлено заборону звернення стягнення на майно чи кошти боржника; 10) відсутня згода на заміщення приватного виконавця; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку боржника.

За правилами частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документу стягувачу не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У пункті 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії, бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження, крім боржника, до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії, бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ або їх частину, винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься постанова.

Пунктом 23 розділу ІІІ Інструкції встановлено, що за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з єдиного реєстру боржників.

У абзаці 14 пункту 2 розділу І Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №2432/5 від 05.08.2016 зазначено, що єдиний реєстр боржників-систематизована база даних про боржників, яка ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІ Положення, єдиний реєстр боржників містить такі відомості: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження боржника фізичної особи або найменування, ідентифікаційний код боржника юридичної особи; найменування органу або прізвище, ім`я, по батькові, посада посадової особи, яка видала виконавчий документ; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти виконавця; номер виконавчого провадження; категорія стягнення відповідно до пункту 8 розділу І цього Положення.

Пунктом 6 розділу ХІ Положення визначено, що система виключає відомості про боржника з єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови: про закінчення виконавчого провадження відповідно до статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»; про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»; про скасування заходів примусового виконання за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів; про скасування заходів примусового виконання відповідно до частини 4 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження»; про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Зазначена постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у випадках зазначених в абз. 3-6 п. 23 розділу ІІІ Інструкції:

3) при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

4) після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

5) після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною першою статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена), та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні (крім випадків, коли відповідно до статті 27 Закону виконавчий збір стягненню не підлягає);

6) відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

З аналізу викладених приписів Закону №1404-VІІІ, Інструкції з організації примусового виконання рішень та Положення №2432/5 вбачається, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав, за яких відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників та у такому переліку відсутня така підстава для виключення інформації про боржника з Єдиного реєстру боржників у разі винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 6 частини першої статті 37 Закону №1404-VІІІ.

Поряд з цим, виходячи із норм Закону №1404-VІІІ метою виконавчого провадження є своєчасне та повне виконання судових рішень, тобто рішення має бути виконаним в розумні строки. Якщо виконавче провадження триває значний та, навіть, невизначений строк, то сторони тривалий час знаходяться у невизначеному стані стосовно негативних наслідків для них від можливих вжитих державними виконавцями та іншими особами заходів, що несумісно з принципами верховенства права, законності, справедливості, розумності строків виконавчого провадження, співмірності.

Так, виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, має супроводжуватись конкретними діями виконавця.

Проте, як з`ясовано з матеріалів справи, відкривши 15.08.2017 виконавче провадження № 54454559 окрім направлення до відділу Нацполіції двох запитів від 05.02.2021 та від 19.07.2023 (після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання), не провівши з 14.07.2017 по 15.07.2020 жодної виконавчої дії, державний виконавець повернув виконавчий лист.

Так, на даний час не існує можливості відновлення виконавчого провадження адже строк повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув більше чотирьох років тому, а згідно акту державного виконавця від 18.08.2023, конфісковані брухт чорних металів вагою 370 кг. та електронні ваги марки NOKOSONIK, які були передані на зберігання в кімнату речових доказів Білогірського відділення поліції Красилівського відділу поліції ГНП України у Хмельницькій області, відсутні.

Отже, стягувач з об`єктивних причин не може пред`явити виконавчий документ до виконання, внаслідок пропуску строку пред`явлення, а також через відсутність за місцем зберігання майна, яке конфісковано в дохід держави.

Вищезаначене створює для позивача статус "постійного боржника" в Єдиному реєстрі боржників, що є порушенням його права на розпорядження своїм майном з огляду на усталену практику ЕСПЛ, щодо втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися із дотриманням принципу пропорційності, справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства) пов`язаними із втручанням та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, наявності розумного співвідношення між метою, яка передбачається до досягнення та засобами, які використовуються.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що одним з найважливіших принципів в адміністративному судочинстві є принцип верховенства права. Цей принцип знаходить своє вираження в ст. 8 Конституції України і означає пріоритет прав та свобод людини, справедливість і гуманізм у діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування. Конституція України не має визначення поняття «верховенство права», а лише зазначає, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України), хоча даний принцип має не лише ідеологічне, а й практичне значення.

Відповідно до ч.1 статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Конституційний Суд України зазначає, що «верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України» (Рішення КонституційногосудуУкраїнивід 02.11.2004№15-рп/2004.6). Характеризуючи зазначений принцип Конституційний Суд України розглядає право не як нормативний акт чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості, що є протилежним безправності і свавіллю.

Колегія суддів наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць.

З доповіді Європейської комісії «За демократію через право», яка була схвалена Комісією на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25 26 березня 2011 року) убачається, що Венеціанська комісія наголосила, що, попри розбіжності в поглядах на принцип верховенства права, існує консенсус щодо стрижневих елементів поняття «верховенство права», а самі елементи є не лише формальними, а й субстантивними (матеріальними). Такими стрижневими елементами є: 1) законність, включаючи прозорий, підзвітний та демократичний процес введення в дію приписів права; 2) юридична визначеність; 3) заборона свавілля; 4) доступ до правосуддя, представленого незалежними та безсторонніми судами, включно з тими, що здійснюють судовий нагляд за адміністративною діяльністю; 5) дотримання прав людини; 6) заборона дискримінації та рівність перед законом .

Крім того, у 2016 році Венеційська комісія підкреслила, що верховенство права фокусується на обмеженні влади та незалежному контролі за діяльністю державних органів, а одним із найважливіших елементів контексту, у якому здійснюється принцип верховенства права, є правова система у цілому.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що у відповідності до частини 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження», виключення з реєстру боржників можливо тільки при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що метою ведення Єдиного реєстру боржників є оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників, які у позивача на теперішній час відсутні, колегія суддів вважає, що у Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції наявний обов`язок виключити відомості щодо позивача з Єдиного реєстру боржників, за умови подання позивачем відповідної заяви з дотриманням Інструкції №512/5.

Так, згідно п.23 р.ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5 за виконавчим провадженням, виконавчий документ за яким повернуто стягувачу, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження на підставі постанови про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься за заявою боржника у разі, якщо: при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини 1 статті 39 Закону України "Про виконавче провадження", а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу; після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено; після повернення виконавчого документа стягувачу наявні обставини, визначені частиною 1 статті 39 Закону (крім випадків, коли виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні), а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу, та виконавчого збору, який підлягав стягненню у цьому виконавчому провадженні; відомості про боржника підлягають виключенню з Єдиного реєстру боржників на підставі судового рішення.

До заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ/ копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення). Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване судове рішення зазначив, що копії документів, передбачених п.23 р. ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції від 02.04.2012 № 512/5, від позивача до Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не надходили.

Однак, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції в цій частині передчасним, оскільки як з`ясовано зі змісту листа від 03.09.2024 № 50156 відповідача, відмова позивачу у виключенні останнього з Єдиного реєстру боржників, не пов`язана з порушенням процедури подання заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в даному випадку ефективним способом порушених прав позивача буде визнання протиправною бездіяльності відповідача, що полягає у неналежному розгляді заяви про виключення з Єдиного державного реєстру боржників та зобов`язання Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків, викладених в цьому судовому рішенні.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 листопада 2024 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Ізяславського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що полягає у неналежному розгляді заяви ОСОБА_1 про виключення з Єдиного державного реєстру боржників.

Зобов`язати Ізяславський відділ державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , з урахуванням висновків, викладених в цьому судовому рішенні.

В решті позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Матохнюк Д.Б.