Справа № 440/13738/24
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

17 березня 2025 року

м. Київ

справа №440/13738/24

адміністративне провадження № К/990/8286/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Стародуба О.П., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед»,

на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року (колегія у складі суддів Присяжнюк О.В., Любчич Л.В., Спаскіна О.А.)

у справі № 440/13738/24

за позовом Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед»,

до Державної служби геології та надр України

про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

УСТАНОВИВ:

Компанія «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед» (далі також - позивач, заявник, скаржник), від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної служби геології та надр України (далі також - відповідач, Держгеонадра), в якому просила: визнати протиправним та скасувати з моменту прийняття наказ Державної служби геології та надр України від 15.11.2024 № 535 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині, що стосується зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3334 від 01.07.2004, наданого Представництву «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», та зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 3335 від 01.07.2004, наданого Представництву «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед».

Одночасно Компанія «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», подала заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 15.11.2024 № 535 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині, що стосується зупинення дії: спеціального дозволу на користування надрами № 3334 від 01.07.2004 з метою видобування вуглеводнів на Свиридівському родовищі та спеціального дозволу на користування надрами № 3335 від 01.07.2004 з метою видобування вуглеводнів на Мехедівсько-Голотовщинському родовищі, які надані Представництву «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу від 15.11.2024 № 535 в частині.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 заяву позивача про забезпечення позову у справі № 440/13738/24 задоволено, зупинено дію наказу від 15.11.2024 № 535 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині, що стосується зупинення дії: спеціального дозволу на користування надрами № 3334 від 01.07.2004, виданого з метою видобування вуглеводнів на Свиридівському родовищі, та спеціального дозволу на користування надрами № 3335 від 01.07.2004, виданого з метою видобування вуглеводнів на Мехедівсько-Голотовщинському родовищі Представництву «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу.

Не погодившись із цією ухвалою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 22.01.2025, задовольнивши апеляційну скаргу Держгеонадр, скасував зазначену ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2024 та прийняв нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

26.02.2025 до Суду надійшла касаційна скарга Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», в якій остання просить скасувати постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2025 щодо відмови в забезпеченні позову.

У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції порушив приписи норм процесуального права, які регулюють порядок і підстави вжиття судом заходів забезпечення позову. Вважає, що висновки та мотиви апеляційного суду, наведені у постанові від 22.01.2025, не відповідають змісту норм права та суперечать правовим висновкам Верховного Суду щодо їх застосування у подібних спірних правовідносинах, викладеним у постановах від 14.12.2021 у справі № 240/16920/21, від 11.01.2023 у справі № 640/10679/22, від 13.07.2022 у справі № 240/26736/21. Крім того, покликається на не забезпечення судом апеляційної інстанції права позивача на справедливий суд, оскільки той розглянув апеляційну скаргу у судовому засіданні 22.01.2025 без участі представника позивача; не дослідив наявні у матеріалах справи докази.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Підстави забезпечення позову, передбачені ч. 2 ст. 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За умовами ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено:

- зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

- забороною відповідачу вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення (п. 5 ч. 3 ст. 151 КАС України).

Проаналізувавши наведені вище процесуальні норми у сукупності Верховний Суд при перегляді судових рішень щодо забезпечення позову у подібному спорі (постанови від 07.01.2025 у справі № 620/9187/24, від 16.01.2023 у справі № 640/19975/21) сформулював такі правові висновки: «при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.».

У іншій своїй постанові від 22.12.2022 у справі №640/31815/21 Верховний Суд виснував: "30. … судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

31. Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

32. При цьому в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними».

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції від 25.11.2024 та приймаючи нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, Другий апеляційний адміністративний суд виходив з такого. Заявник просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 15.11.2024 № 535 «Про зупинення дії спеціальних дозволів на користування надрами» в частині, що стосується зупинення дії: спеціального дозволу на користування надрами № 3334 від 01.07.2004 з метою видобування вуглеводнів на Свиридівському родовищі та спеціального дозволу на користування надрами № 3335 від 01.07.2004 з метою видобування вуглеводнів на Мехедівсько-Голотовщинському родовищі, які надані Представництву «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», до набрання законної сили рішенням у справі за позовом «Компанії Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу від 15.11.2024 № 535 в частині.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що зупинення дії наказу Державної служби геології та надр України від 15.11.2024 № 535 в частині, що стосується зупинення дії: спеціального дозволу на користування надрами № 3334 від 01.07.2004 з метою видобування вуглеводнів на Свиридівському родовищі та спеціального дозволу на користування надрами № 3335 від 01.07.2004 з метою видобування вуглеводнів на Мехедівсько-Голотовщинському родовищі, до набрання законної сили рішенням у судовій справі забезпечить фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та є співмірним з негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цього заходу забезпечення позову, так як вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.

Суд апеляційної інстанції не погодився із цим висновком суду першої інстанції з тих мотивів, що суди не є установами з питань техногенної та іншої безпеки (відповідну кваліфікацію мають спеціальні державні органи, серед яких органи державного гірничого нагляду), а тому суди не можуть самостійно оцінювати можливі екологічні наслідки зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами. Водночас, доцільність рішень державних органів не є предметом судового контролю. Суд не може підміняти відповідний державний орган.

Застосовуючи заходи забезпечення позову з підстав, які законом не передбачені, суд першої інстанції фактично втрутився до компетенції Держгеонадр, зупинив дію наказу та фактично надав можливість позивачу як надрокористувачу, продовжувати користування надрами.

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції у цьому випадку помилково припустив щодо ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту чи поновлення порушених прав та інтересів позивача, оскільки підприємницька діяльність передбачає ведення господарської діяльності на власний ризик, який включає в себе можливі втрати інвестицій, виникнення додаткових витрат та ін.

З огляду на вищенаведене суд апеляційної інстанції встановив відсутність передбачених ст. 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах.

Такі висновки апеляційного суду відповідають правовій позиції касаційного суду з питання застосування норм процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом зупинення рішення Держгеонадр, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.03.2019 у справі № 826/14951/18, від 30.07.2020 у справі № 640/15124/19, від 14.07.2021 у справі № 640/13486/20, від 16.01.2023 у справі № 640/19975/21.

Крім того, Суд звертає увагу на те, що при оцінки невідворотності наслідків під час вирішення питання про забезпечення позову, то в постанові від 01.06.2022 у справі № 380/4273/21 Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду виснувала таке:

«45. Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

46. Сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку…

….З системного аналізу наведених процесуальних норм слідує, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти».».

Другий апеляційний адміністративний суд, врахувавши вищевказані норми процесуального закону й правові висновки Верховного Суду, обґрунтовано постановою від 22.01.2025 відмовив Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», у забезпеченні позову.

Тим часом позивач не обґрунтовує необхідність відступу від наведених вище висновків Верховного Суду щодо застосування норм права.

При цьому Суд відхиляє покликання позивача на висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 14.12.2021 у справі № 240/16920/21, від 11.01.2023 у справі № 640/10679/22, від 13.07.2022 у справі № 240/26736/21, оскільки заходами забезпечення позову у перелічених справах було зупинення дії рішень інших суб`єктів владних повноважень, прийнятих для врегулювання відмінних за правовою природою спірних правовідносин (а саме щодо ліцензування інших видів господарської діяльності - виробництва, зберігання, роздрібної та оптової торгівлі пальним, виробництва тютюнових виробів). Більш того висновки касаційного суду були сформульовані у справах з іншими предметом та підставами позову, суб`єктним складом та за інших обставин справи, ніж у справі № 440/13738/24, а тому останні не є релевантними.

Що ж до тверджень скаржника про допущення судом апеляційного суду порушень процесуальних норм під час розгляду 22.01.2025 у судовому засіданні апеляційної скарги відповідача (а саме у зв`язку із невизнанням поважними причини неявки представника позивача у зазначене судове засідання та відхиленням його клопотанням про відкладення судового розгляду), то Суд визнає їх необгрунтованими й, відповідно такими, що не підпадають під дію норм ч. 2 і 3 ст. 353 КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з ч. 2 ст. 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у цьому випадку, правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 328, 332, 333, 359 КАС України, Верховний Суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Компанії «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», від імені якої діє Представництво «Регал Петролеум Корпорейшн Лімітед», на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2025 року у справі № 440/13738/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб

Суддя С.Г. Стеценко