Справа № 160/33224/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
17.12.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач-1), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі відповідач-2), у якій просить:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 про постановку на військовий облік ОСОБА_1 протиправними;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 зняти ОСОБА_1 з військового обліку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 02.10.2008 отримав тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 (замість військового квитка) про те, що він 02.10.2008 визнаний непридатним до військової служби згідно ст. ст. 59-Б, 78-В наказу МОУ 402 - 2008 з виключенням з військового обліку, вказане посвідчення дійсне безстроково. Однак, згідно застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» ОСОБА_1 21.05.2024 рахується на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , в звані солдат, військова облікова спеціальність підсобний робітник будівельних робіт (956647). На адвокатський запит начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 надав відповідь про те, що військовозобов`язані повинні проходити медичний огляд ВЛК за новими правилами, і ОСОБА_1 повинен пройти військово-лікарську комісію для встановлення ступеню придатності (непридатності) до військової служби. Дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо взяття на військовий облік ОСОБА_1 є протиправними, оскільки вчинені з неповно встановленими обставинами та з порушенням вимог законодавства щодо проведення військово-лікарської експертизи. Позивач вказує, що з моменту виключення з військового обліку у 2008 році, він не є військовозобов`язаним, поновлення на обліку та призов були б можливими тільки за наявності відповідного законодавства, яке передбачає такі дії. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
27.01.2025 відповідачем-1 подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначено, що станом на 24.01.2025 позивач відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» має статус військовозобов`язаного та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 . З 2002 року позивач був приписаний до призовної дільниці ІНФОРМАЦІЯ_6 та мав статус відповідно до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» призовника. Згідно запису №25 алфавітної книги призовників 1985 року народження, перебуваючих на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , позивача було зараховано у запас за станом здоров`я за статтею 59Б, графа І Наказу МО України №2 від 04.01.1994 та згідно протоколу №2 від 02.10.2008 передано на облік військовозобов`язаних. 21.02.2011 позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_8 та став на військовий облік військовозобов`язаних та отримав тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 від 21.02.2011. З 21.02.2011 позивач перебував на військовому обліку військовозобов`язаних в РВК та згодом в ТЦК та СП. Відповідач-1 вказує, що записи, які містяться в тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 не відповідають вимогам чинного законодавства та зроблені помилково. Згідно облікових даних позивача, останній не проходив військоволікарську комісію 02.10.2008 та відносно нього не приймалось рішення щодо визнання непридатним до військової служби на підставі статті 59Б та 78В з виключенням з військового обліку. Відповідачем-1 вбачається підробка документів та внесення недостовірних відомостей як до тимчасового посвідчення так і до облікової картки у 2011 році. Також у ІНФОРМАЦІЯ_9 відсутні будь-які відомості щодо дійсного прийняття рішення ВЛК про виключення з військового обліку позивача як в 2008 році так і 2011 році. Виходячи з викладеного та наявної достовірної інформації в розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_9 , позивач зарахований у запас 02.08.2008 на підставі 59Б, графи І Наказу МО України №2 від 04.01.1994 та згідно протоколу №2 від 02.10.2008 переданий на військовий облік військовозобов`язаних. Відповідач-1 звертає увагу, що статті 59Б та стаття 78В як наказу МОУ №2 від 1994 року так і наказ МОУ №402 від 2008 року не передбачають виключення з військового обліку. Вказано, що надані позивачем копії роздруківки з "Резерв+" відображають достовірну та дійсну на сьогоднішній день інформацію відносно позивача. Заявлені позивачем позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивач перебував на військовому обліку з 21.02.2011 та не виключався і не поновлювався відповідачем на військовому обліку. Також відсутні підстави для зняття чи виключення позивача з військового обліку як на підставі статті 59Б та 78В так і відповідно до статті 37 (Взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Щодо дійсності тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 від 21.02.2011 повідомлено, що дане посвідчення втратило чинність в 2017 році на підставі Наказу МО України №610 від 21.11.2017 Про тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, яким було затверджено нову форму, та в подальшому змінено Постановою КМ України №559 від 16.05.2024 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.
Ухвалою суду від 25.12.2024 відповідачу-2 було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Копія ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.12.2024 направлена на адресу відповідача-2 та отримана останнім 10.01.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
В силу ч. 4 ст. 124, ч. 8 ст. 126 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає відповідача-2 належним чином повідомленим про можливість подання відзиву у зазначені строки та належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.
Відповідачем-2, на виконання ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не було надіслано до суду письмового відзиву на адміністративний позов та не було повідомлено про поважність причин ненадання відзиву.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 .
02.10.2008 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби згідно ст.ст. 59-Б, 78-В наказу МОУ-402-2008р. з виключенням з військового обліку, про що було видано посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_10 за №183436 з терміном дії «безстроково».
Згідно застосунку призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Резерв+» ОСОБА_1 рахується на обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 , в звані солдат, військова облікова спеціальність підсобний робітник будівельних робіт (956647).
28.08.2024 позивач через свого представника звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із запитом про надання інформації.
Не погоджуючись з діями відповідача-2 щодо постановки на військовий облік, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частинами 1-3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Згідно із п. 1 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
При цьому, ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачає, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються, направляються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяття громадян України на військовий облік призовників проводиться з метою визначення наявних людських ресурсів, ступеня їх придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей. Взяття громадян України на військовий облік призовників здійснюється у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання. Для взяття на військовий облік призовників громадяни України зобов`язані особисто прибути до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.
Згідно із ч. 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України, зокрема: зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Частиною 3 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. У разі декларування місця проживання особи за декларацією про місце проживання, поданою в електронній формі засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів здійснюється відповідними районними (міськими) територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів в електронній формі, надісланих органами реєстрації через Єдину інформаційну систему Міністерства внутрішніх справ України до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зняттю з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України: які вибули в іншу місцевість (адміністративно-територіальну одиницю) України і стали на військовий облік за новим місцем проживання; які призвані чи прийняті на військову службу або навчання у закладах фахової передвищої військової освіти, вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти; які направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру; які зараховані до військового оперативного резерву; в інших випадках - за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України.
Згідно п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
У зв`язку з введенням Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 в Україні воєнного стану, з метою запровадження та виконання заходів вказаного правового режиму, направлених на забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та на виконання Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» здійснюється призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.
Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.
Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.
Статтею 70 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби - інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".
Військово-лікарські комісії також можуть створюватися при державних та комунальних закладах охорони здоров`я.
Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1.2 розділу І Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі - ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі - ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ; встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), які призвели до смерті військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби.
Пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пункт 1.1 розділу ІІ Положення № 402 визначає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.
Медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).
Згідно із пунктом 1.2 розділу ІІ Положення №402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3).
Як встановлено з матеріалів справи, 02.10.2008 ОСОБА_1 визнаний непридатним до військової служби згідно ст. ст. 59-Б, 78-В наказу МОУ-402-2008р. з виключенням з військового обліку, про що було видано посвідчення ІНФОРМАЦІЯ_10 за № НОМЕР_1 з терміном дії «безстроково».
В подальшому 21.05.2024 з метою уточнення персональних даних, позивачем у мобільному застосунку «Резерв+» було сформовано військово-обліковий документ, в якому зазначено, що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 , в звані солдат, військова облікова спеціальність підсобний робітник будівельних робіт (956647).
Суд не може погодитись з такими доводами відповідача, оскільки відповідно до приписів пункту 3.2 розділу II Положення №402, повторний медичний огляд військовозобов`язаних проводиться один раз на 5 років ВЛК районних, міських ТЦК та СП, проте позивач таким не являється, оскільки 02.10.2008 ІНФОРМАЦІЯ_10 визнаний непридатним до військової служби із зняттям з військового обліку згідно ст. ст. 59-Б, 78-В наказу МОУ-402-2008р.
Суд звертає увагу, що позивач в позовній заяві помилково посилається на наказ Міністерства оборони України від 04.01.1992 №2, оскільки тимчасове посвідчення видано позивачу на підставі наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008.
Суд приймає до уваги пояснення відповідача щодо роз`яснення хвороб згідно наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008, а саме:
- стаття 59 (не містить пунктів в вигляді букв) - стани після перенесених гострих, загострення хронічних хвороб шкіри та підшкірної клітковини, хірургічного лікування (фурункул, фурункольоз, карбункул, флегмона, абсцес, імпетиго, ектима, гостра екзема, дерматити, пітиріаз рожевий, багатоформна еритема, парапсоріаз) тимчасово непридатні. Потребують відпустки або звільнення;
- стаття 78 травми верхніх та нижніх кінцівок S40-S99 (переломи кісток, травматичне пошкодження кровоносних судин, невилучені металеві конструкції), переломи ребер, грудини, лопатки, ключиці, переломи кісток тазу:
а) зі значними порушеннями функцій - непридатні до військової служби з виключенням з військового обліку;
б) з помірними порушеннями функцій: за графою І Непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час; за графою ІІ Непридатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально;
в) з незначними порушеннями функцій: за графою І (призовники) непридатні до військової служби в мирний час, обмежено придатні у воєнний час; за графою ІІ (військовозобов`язані) придатність до військової служби або обмежена придатність визначається індивідуально.
При цьому суд не дає оцінку правомірності видачі тимчасового посвідчення за №183436 від 21.02.2011, виданого ІНФОРМАЦІЯ_10 , оскільки вказане питання не є предметом розгляду справи.
Суд звертає увагу, що позивачем до позовної заяви надано копії акту дослідження стану здоров`я №673 від 23.09.2008, виданого Комунальним закладом «Міська клінічна лікарня №2» за направленням ІНФОРМАЦІЯ_8 , про обстеження ОСОБА_1 .
На підставі вказаного акту дослідження стану здоров`я №673 від 23.09.2008 позивачу видано тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 з поміткою від 21.02.2011 про виключення з військового обліку.
Водночас, суд зазначає, що не погоджується з позицією відповідача-1, викладеній у відзиві, що вказане тимчасове посвідчення втратило чинність, оскільки наказ Міністерства оборони України №610 від 21.11.2017, на яке посилається відповідач-1, містить пункт 2, відповідно до якого тимчасові посвідчення, виготовлені та видані військовозобов`язаним до набрання чинності цим наказом, вважаються дійсними.
Відповідно до п. 5 наказу Міністерства оборони України №610 від 21.11.2017, яке було чинним протягом періоду дії тимчасового посвідчення, вилучення тимчасового посвідчення у військовозобов`язаного районними (міськими) військовими комісаріатами, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України, іншими фізичними чи юридичними особами здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Отже, тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 від 21.02.2011 станом на день розгляду справи судом є чинним, суду не надано доказів, що відповідачами вживались дії щодо вилучення вказаного тимчасового посвідчення, його скасування або анулювання.
За змістом вказаного тимчасового посвідчення позивача виключено з військового обліку, відтак положення п. 3.2 Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 зі змінами, внесеними наказом Міністерства оборони №262 від 27.04.2024 не можуть розповсюджуватись на позивача.
Стосовно доводів відповідача-1 про підробку документів та внесення недостовірних відомостей до тимчасового посвідчення та облікової картки, суд зазначає, що підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів є кримінальним проступком, відповідальність за вказаний злочин передбачена ст. 358 Кримінального кодексу України.
Суду не надано доказів проведення досудового розслідування, вироку суду тощо, якими встановлено факти фальсифікації чи підроблення документів, в тому числі тимчасового посвідчення та облікової картки позивача.
З огляду на викладене, відповідні доводи відповідача-1 є припущенням, зазначені факти не можуть бути встановлені в рамках розгляду адміністративної справи.
У рішенні Конституційного Суду України в від 29.06.2010 №17-рп/2010 вказано, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Таким чином, позивач мав обґрунтовані сподівання, з урахуванням наведеного принципу правової визначеності, що отримавши тимчасове посвідчення № НОМЕР_1 з поміткою від 21.02.2011 про виключення з військового обліку, він не є військовозобов`язаним.
Відтак, за наявності чинного, не вилученого, не скасованого та не анульованого тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 з поміткою від 21.02.2011 про виключення з військового обліку, відповідачі не мали права здійснювати поставку на військовий облік ОСОБА_1 .
З огляду на викладене суд робить висновок, що дії ІНФОРМАЦІЯ_2 з приводу взяття на військовий облік ОСОБА_1 є протиправними, оскільки вчинені з неповно встановленими обставинами та з порушенням вимог чинного законодавства.
Щодо обраного способу захисту порушеного права.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Отже, "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Разом з цим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Отже, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов.
З огляду на викладене, з урахуванням дискреційних повноважень відповідачів, суд вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушеного права позивача та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути питання щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд робить висновок про часткове задоволення адміністративного позову.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується квитанцією до платіжної інструкції від 12.12.2024.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено частково, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 605,60 грн.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо взяття на військовий облік військовозобов`язаних ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути питання щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку військовозобов`язаних та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський