Справа № 420/4447/25
Суддя: Самойлюк Г.П.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4447/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку ст. 287 КАС України в письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ГУ НП в Одеській області Одеське районне управління № 2 відділення поліції № 3 про визнання протиправною та скасування постанови,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №76272932 від 10.10.24р. винесену державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав М.І.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.10.24р. постановою державного виконавця Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав М.І. було відкрито виконавче провадження №76272932 про примусове стягнення з позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу у сумі 40 800 гривень на підставі постанови ЕНА №2646326 від 20.07.2024р. інспектора відділення поліції №3 (смт. Доброслав) Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Магло Олександр Олександрович в порядку ч.4 ст.126 КУпАП.

Проте, відповідно до вимог КУпАП позбавити право керування транспортним засобом вправі лише суд. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Проте, у зв`язку з відсутністю судового рішення, яким позивача позбавлено права керування транспортного засобу постанова ЕНА №2646326 від 20.07.2024р. винесена інспектором відділення поліції №3 (смт. Доброслав) Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Магло Олександр Олександрович в порядку ч.4 ст.126 КУпАП не містить доказу вчинення адміністративного проступку, а отже постанова про відкриття виконавчого провадження №76272932 про примусове стягнення з позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , штрафу у сумі 40 800 гривень підлягає скасуванню.

Вважаючи постанову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 13.02.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 13.02.2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №420/4447/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови відмовлено.

26.02.2025 року до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 03.03.2025 року поновлено строк звернення до суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі Вирішено, що справа розглядатиметься з урахуванням особливостей ст.287 КАС України. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ГУ НП в Одеській області Одеське районне управління № 2 відділення поліції № 3. Зобов`язано відповідача надати докази у справі. Зупинено провадження у справі №420/4447/25 до отримання витребуваних доказів. Судове засідання призначено на 11.03.2025 року о 12:00 год.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Третя особа пояснень щодо позову або відзиву не надала.

Ухвалою від 11.03.2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, поновлено провадження у справі, вирішено розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,

ВСТАНОВИВ:

20.07.2024 року Інспектором відділення поліції відділення поліції №3 (смт. Доброслав), Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Магло Олександра Олександровича винесено постанову ЕНА №2646326 від 20.07.2024 року про накладення штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до вказаної постанови інспектором поліції встановлені наступні обставини правопорушення, а саме:20.07.2024 року 19:51:28 смт. Доброслав, вул. Захисників Маріуполя, 48. водій керував автомобілем будучи позбавленим права керування транспортним засобом Комінтернівським районним судом Одеської області 15.11.2023 року.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, а саме керування транспортного засобу особою, яка позбавлена права керування. Крім того, у постанові зазначено, що у разі несплати штрафу у встановлений строк, в порядку примусового виконання цієї постанови органи державної виконавчої служби стягують штраф у подвійному розмірі.

Одеське районне управління поліції №2 відділення поліції №3 звернулося до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про примусове виконання рішення, в якій просило стягнути з боржника ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі в сумі 40800 грн. за постановою №2646326 від 20.07.2024 року.

10.10.2024 року державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №76272932 за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2646326 від 20.07.2024 року про стягнення штрафу в розмірі 40800,00 грн.

Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір.

Позивач, не погоджуючись з постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2024 року, звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 5 зазначеного Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

За правилами частини першої статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до приписів ч.1 ст.226 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення.

Отже, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2646326 від 20.07.2024 року прийнята уповноваженим на те органом Національної поліції, а отже відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Закону №1404-VIII є виконавчим документом.

Позивач зазначає, що у виконавчому документі відсутні відомості що передбачені частиною 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутні - ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); - реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); - у п.6 дата набрання рішенням законної сили - у п.7 строк пред`явлення рішення до виконання.

Суд критично оцінює вказані доводи позивача, оскільки в постанові серії ЕНА №2646326 від 20.07.2024р. інспектора відділення поліції №3 (смт. Доброслав) Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Магло Олександр Олександрович наявна печатка, в якій зазначено, що строк пред`явлення постанови до виконання становить 3 місяці, а датою набрання чинності постанови є 17.09.2024 року, у зв`язку з чим наведені твердження про невідповідність постанови п.п. 6,7 частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» не відповідають дійсності.

Крім того, зі змісту позовних вимог вбачається, що оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження позивач вважає протиправною з тієї підстави, що постанова про адміністративне правопорушення №2646326 від 20.07.2024 року винесена за відсутності рішення суду, яким позивача позбавлено права керування транспортним засобом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постанову ЕНА №2646326 від 20.07.2024р. було винесено інспектором відділення поліції №3 (смт. Доброслав), Одеського районного управління поліції №2 Головного управління національної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Магло Олександр Олександрович.

Відповідно до частини 1 статті 20 КАСУ адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, за предметною юрисдикцією, розглядаються місцевим загальним судом, а тому за наявності підстав у позивача вважати Постанову ЕНА №2646326 від 20.07.2024р. протиправною, позивач мав скористатися правом на її оскарження до місцевого суду.

Вказана постанова набрала чинності та на момент відкриття виконавчого провадження не була скасована в судовому порядку, доказів протилежного позивачем не надано.

При цьому, до повноважень державної виконавчої служби не відноситься розгляд законності винесення виконавчого документу стягувачем.

Відповідно до частин першої, другої статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

З огляду на те, що постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому як Кодексом України про адміністративні правопорушення так і іншими законами України, зокрема, Законом України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку, що державним виконавцем обґрунтовано враховано чинні законодавчі зміни у порядку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.10.2024 року у ВП №76272932, діяв на підставі Закону України «Про виконавче провадження», вимог КУпАП та в межах повноважень, оскаржувана постанова відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, є законною, обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському регіоні Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ГУ НП в Одеській області Одеське районне управління № 2 відділення поліції № 3 про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №76272932 від 10.10.24р. винесену державним виконавцем Доброславського відділу державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Слав М.І. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Самойлюк Г.П.

.