Справа № 160/355/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2025 рокуСправа №160/355/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та стягнення,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), щодо не проведення нарахування та виплати в повному обсязі позивачу ОСОБА_1 (РНОКРР НОМЕР_3 ), при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу частини суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно в розмірі - 419525,16 грн. (чотириста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень 16 коп.);
стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно при звільненні зі служби та виключенні зі списків особового складу частини без застосування пропорційності часу, що минув з дати виникнення права на отримання речового майна по дату підписання наказу про виключення зі списків частини у розмірі 419525,16 грн. (чотириста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень 16 коп.)
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання судового рішення йому була виплачена грошова компенсація за неотримане речове майно. Натомість, ознайомившись із нормами забезпечення речовим майном, позивач вважає, що така компенсація виплачена у неповному розмірі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 року відкрито провадження у справі №160/355/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
Згідно з ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
27.01.2025 через систему «Електронний суд» від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач не визнає позовні вимоги з наступних підстав.
Визначення вартості речового майна для проведення компенсації позивачу здійснювалось на основі закупівельної вартості відповідного майна станом на 1 січня 2016 року (рік звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу відповідача у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем).
Грошову компенсацію за неотримане речове майно було виплачено з суворим дотриманням норм Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 без будь-якого застосування уявленої Позивачем пропорційності часу що минув з дня виникнення права на отримання майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу.
30.01.2025 через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 надійшли додаткові пояснення у справі.
Позивач зазначає, що відповідач суперечить своєму твердженню, оскільки зазначив, що Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, а в наступному абзаці вже зазначає, що компенсація позивачу розрахована згідно цін на речове майно станом на 1 січня 2016 року.
В період з 10.03.2025 по 14.03.2025 суддя знаходилась на лікарняному.
Справа розглянута в перший робочий день виходу судді з лікарняного.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 і виключений зі списків особового складу частини з 30.12.2016.
Позивач зазначає, що з ним на час звільнення не було проведено повного розрахунку, а саме не виплачено компенсацію за неотримане речове майно.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/24799/23 від 20.11.2023 визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу суми грошової компенсації вартості за не отримане речове майно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

На підставі рішення суду грошову компенсацію за речове майн в сумі 13528,68 грн. було виплачено 18.12.2024, що підтверджується скріншотом з телефону.

Вважаючи, що грошова компенсація виплачена йому не в повному розмірі, позивач через свого представника звернувся 23.12.2024 до Військової частини НОМЕР_1 із адвокатським запитом, в якому окрім іншого просив надати копії документів ОСОБА_1 : витяг з діючих на момент проходження служби норм належності речового майна особистого користування, керівного документа (витягу), в якому визначено вартість речового майна для проведення компенсації, арматурних карток з підписами по рокам про ознайомлення ОСОБА_1 (або картки, якщо заведено та зареєстровано лише одна), копії накладних та/або відомостей згідно яких ОСОБА_1 отримував майно.

Не отримавши відповіді, вважаючи, що грошова компенсацію за неотримане речове майно виплачена військовою частиною неповністю, позивач з позовом про визнання бездіяльності звернувся до суду

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.1 Закону від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (Закон №2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (п. 1 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до абзацу 2 п. 1 ст.9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців, а також резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, здійснюється за нормами і в строки, що визначаються відповідно центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, правоохоронні та розвідувальні органи, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно військовослужбовців, резервістів і військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України 16.03.2016 за № 178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (Порядок № 178).

Пунктами 2, 3 Порядку № 178, встановлено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу. Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, й звільнення з військової служби.

Відповідно до п. 4 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (п. 5 Порядку №178).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року №232 (Інструкція №232), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку № 178. Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку № 178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.

Відповідач вказує, що визначення вартості речового майна для проведення компенсації позивачу здійснювалось на основі закупівельної вартості відповідного майна станом на 1 січня 2016 (рік звільнення позивача з військової служби та виключення зі списків особового складу.

Відповідачем не надано документів, на підставі яких проводився розрахунок виплаченої компенсації за належне речове майно, не доведено що сума грошової компенсації за неотримане речове майно була виплачена позивачу повністю.

Відповідно до займаної посади, військового звання та військової частини в якій позивач проходив службу на момент виключення зі списків Військової частини НОМЕР_1 позивач забезпечувався за період служби згідно Норми 1 (військовослужбовець 1-ї категорії) і Норми 4 (2-ої групи), які затверджені наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту».

Верховний Суд в постанові від 28.01.2021 у справі № 520/1190/2020, сформував такий висновок:

«застосування закупівельних цін за минулі роки на речове майно при виплаті позивачу грошової компенсації замість належного до видачі речового майна є таким, що не відповідає вимогам пункту 5 Порядку № 178, яким визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої станом на 1 січня поточного року. Верховний Суд вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про те, що при нарахуванні грошової компенсації за окремим видами речового майна необхідно обов`язково враховувати такі складові як момент виникнення права на отримання майна, норму належності, термін експлуатації, ціна на час набуття права, кількість предметів належних до видачі та термін який минув з останнього моменту отримання предмети речового майна, оскільки приписами Порядку № 178 не передбачено такого механізму розрахування суми грошової компенсації, натомість закріплено обов`язок повноважного органу нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористане речове майно виходячи із закупівельних цін, визначених на 1 січня поточного року.»

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 перерахувати та виплатити позивачу суму грошової компенсації за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу.

Щодо позовної вимоги про стягнення з військової частини на користь позивача грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу частини без застосування пропорційності часу, що минув з дати виникнення права на отримання речового майна по дату підписання наказу про виключення зі списків частини у розмірі - 419525,16 грн., то такі вимоги є неспроможними, оскільки стягненню підлягають лише ті суми, які були нараховані, але не виплачені.

З метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд вважає, що належним способом відновлення порушеного права є зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 суму грошової компенсації за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна по дату підписання наказу про виключення зі списків частини.

Відповідно до ч. 1ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За ч. 2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до копії посвідчення серії № НОМЕР_4 позивач є учасником бойових дій і відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Розподіл судових витрат з оплати судового збору, судом не здійснюється.

Позивач також до позовної заяви додав заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у сумі 10000, 00 грн.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч.1,ч.2 ст. 16 КАС України).

Частиною 3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частин 1,2, 4, 5 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно ч.1. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За визначенням п.4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є, зокрема:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

19.12.2024 між адвокатом Ільїним Олександром Миколайовичем (Адвокат) і Молодьковим Андрієм Леонідовичем (Клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги №1912/2, відповідно до якого Клієнт делегує Адвокату права представляти його інтереси клієнта у Дніпропетровському окружному адміністративному суді за позовом до Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати компенсації за речове майно.

Відповідно до п.2.2.4 договору Клієнт зобов`язався оплатити адвокату вартість юридичних послуг у розмірі 10000 грн. щодо проведення належних виплат ОСОБА_1 під час підготовки до звернення до суду, та провадження її судом першої інстанції до вирішення спору по суті.

04.01.2025 між Адвокатом і Клієнтом був підписаний акт приймання-передачі виконаних робіт №2903/1, відповідно до якого Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні юридичні послуги відповідно до договору про надання правової допомоги:

проведення консультування клієнта з метою визначення судової перспективи спору 2 год.00 хв.;

збір та аналіз відомостей та доказів для можливості складення позовної заяви 4 год. 30 хв.;

складання позовної заяви та направлення її в суд 9.30 год.

Всього сума гонорару склала 10000,00 грн.

Вказані послуги оплачені позивачем платіжною інструкцією №0.0..1 від 20.12.2024.

За правилами частин 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечень проти стягнення витрат на правничу допомогу не надав.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд вважає, що визначений позивачем розмір понесених судових витрат на правничу допомогу не співмірний із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та зі складністю справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме в сумі 3000,00 грн. що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 241, 243, 244-246, 250, 262,295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення суми задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), щодо не проведення нарахування та виплати в повному обсязі позивачу ОСОБА_1 (РНОКРР НОМЕР_3 ), при звільненні з військової служби та виключенні зі списків особового складу частини суми грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) суму грошової компенсації за неотримане речове майно без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання речового майна по дату підписання наказу про виключення зі списків частини.

В решті позовних вимог відмовити.

Стязнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) грн. 000 коп.

Розподіл судових витрат з оплати судового збору не здійснювати.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона