Справа № 420/32488/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за січень 2024 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за січень 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог, відповіді на відзив, письмових пояснень, позивач зазначив, що відповідно до Наказу №65 командира В/Ч НОМЕР_2 від 02.02.2024 р. ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та зобов`язано начальника фінансово-економічної служби вказаної В/Ч не виплачувати ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячну премію та додаткову винагороду за січень 2024 р., передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р. Наказом №187 командира військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2024 р., за результатами опрацювання рапорту ОСОБА_1 скасовано вищевказаний наказ №65. Підставою для скасування наказу №65 стала постанова Овідіопольського суду Одеської області від 29.02.2024 року у справі №509/821/24. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби В/Ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення капітану ОСОБА_1 за січень 2024 р. Витягом із наказу №106 командира В/Ч НОМЕР_2 від 15.04.2024 р. ОСОБА_1 звільнено із займаної посади виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу Головнокомандувача ЗСУ №571 призначено на посаду заступника командира піхотного батальйону з озброєння В/Ч НОМЕР_4 . Проте на момент звільнення, ОСОБА_1 не здійснено перерахунок грошового забезпечення за січень 2024р., що зумовлює необхідність звернутися позивачу до адміністративного суду з даним позовом. Документів, які її підтверджують щодо проведеного перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за січень 2024 року начальником фінансово-економічної служби В/Ч НОМЕР_2 не надано. З відповіді В.Ч. НОМЕР_2 за вих.№2/2696 від 07.07.2024 р. на адвокатський запит від 20.06.2024р. вбачається, що підставою для не виплати щомісячної премії та додаткової винагороди за січень 2024р. стало те, що наказом командира В.Ч. А7347 №20 від 12.01.2024 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби капітаном ОСОБА_1 та Наказом командира В.Ч. А7347 №40 від 03.02.2024 зазначеного військовослужбовця притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «СУВОРА ДОГАНА». З вказаною відмовою від перерахунку не можна погодитись, оскільки Витяг з Наказу командира В/Ч НОМЕР_2 від 03.02.2024 року №40 Про підсумки службового розслідування та притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення стягнення «Сувора догана» є ідентичний Витягу з Наказу командира В/Ч НОМЕР_2 від 02.02.2024р. №65 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності, (який скасований на основі постанови Овідіопольського суду Одеської області від 29.02.2024 року у справі №509/821/24) і стосується одного й того ж правопорушення. Наказ номер №40 та наказ №65 видані в рамках одного службового розслідування, по одному й тому ж правопорушенню, по факту самовільного залишення місця служби. Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.10.2024 3 Відповідно до Наказу №40 командира В/Ч НОМЕР_2 від 03.02.2024р.Про підсумка службового розслідування ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та зобов`язано начальника фінансово-економічної служби вказаної В/Ч не виплачувати ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячну премію та додаткову винагороду за січень 2024 р., передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р. Відповідно до Наказу №65 командира В/Ч НОМЕР_2 від 02.02.2024р. Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та зобов`язано начальника фінансово-економічної служби вказаної В/Ч не виплачувати ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячну премію та додаткову винагороду за січень 2024 р., передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р. 28.03.2024 року капітан ОСОБА_1 подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_2 про скасування наказу №65. Наказом №187 командира військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2024 р., за результатами опрацювання рапорту ОСОБА_1 скасовано наказ командира В/ Ч НОМЕР_2 від 02.02.2024 №65 про застосування відносно ОСОБА_1 суворої догани та зобов`язано начальника фінансово-економічної служби В/Ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення капітану ОСОБА_1 за січень 2024 р. Підставою для видачі Наказу №40 та Наказу №65 про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани стали факти та події, які відбулися 07.01.2024 р., внаслідок яких було встановлено відсутність на ОКП командира 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_2 який повинен заступати на ОКП. Факти, покладені в основу наказу №40, та №65, що відбулись 07.01.2024р., є ідентичними і стосуються одного і того ж правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини 07.01.2024р. З аналізу вказаних вище наказів слідує, що ОСОБА_1 за самовільне залишення частини оголошено «СУВОРУ ДОГОНУ» наказом №40 від 03.02.2024р. та наказом №65 від 02.02.2024р., тобто застосовано дисциплінарне стягнення двічі за одне й теж саме правопорушення. Таким чином, невиплата ОСОБА_1 , премії та додаткової винагороди за січень 2024, змусила його звернутися до суду з даним позовом для захисту його законних прав та інтересів.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив, заперечення на відповідь на відзив, письмові пояснення в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначає, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.01.2024 №20 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби капітаном ОСОБА_3 , яке мало бути завершено у строк до 05.02.2024. Фактичною підставою для проведення вказаного розслідування стала безпідставна відсутність Позивача на ОКП військової частини НОМЕР_2 станом на 09:00 07.01.2024, куди на вказану дату капітан ОСОБА_4 мав заступити на добове чергування у якості оперативного чергового командного пункту. В ході проведення службового розслідування встановлено наступне: 3.1 Згідно пояснень капітана ОСОБА_2 стало відомо, що 06.01.2024 він знаходився за місцем свого проживання у м. Подільськ, Одеської області, та 07.01.2024 о 09:00 мав заступити на чергування. Однак, несподівано у нього зламався автомобіль, про що Позивач, з його слів, повідомив телефоном діючого оперативного чергового командного пункту у ніч з 06.01.2024 на 07.01.2024; відремонтувати автомобіль вдалось пізно ввечері 07.01.2024, та згодом він прибув до військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_3 08.01.2024. З пояснень начальника командного пункту-заступника начальника штабу з бойового управління військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_5 встановлено, що станом на 09:00 07.01.2024 виявлено відсутність на ОКП військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_2 , який мав заступити на чергування у якості оперативного чергового. У присутності свідків капітан ОСОБА_6 телефонував Позивачеві, який спочатку повідомив, що досі знаходиться у відрядженні в іншій військовій частині, потім що автомобіль у нього вкрали, а згодом, через деякий час, що вказаний автомобіль зламався і що прибуде до військової частини НОМЕР_2 Позивач лише 08.01.2024. Крім того, Позивач проігнорував вимогу командира військової частини НОМЕР_2 прибути у строк до 15:00 07.01.2024. Вказані тези капітана ОСОБА_2 змусили критично поставитись до його пояснень причини відсутності; крім того, він не надав доказів на підтвердження того, що автомобіль дійсно вийшов із ладу (документів на підтвердження придбання запчастин, актів діагностики стану автомобіля та ремонту, актів виконаних робіт, квитанцій про оплату, тощо). З пояснень оперативного чергового командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_7 встановлено, що вказаний військовослужбовець у ніч з 06.01.2024 на 07.01.2024 перебував на чергуванні на ОКП військової частини НОМЕР_2 , і, судячи з пояснень Позивача, саме він отримував дзвінок від капітана ОСОБА_2 щодо неможливості прибути у військову частину зранку 07.01.2024. Разом із тим, старший лейтенант ОСОБА_8 зазначає, що ніяких дзвінків та повідомлень від Позивача тієї ночі не отримував (що додатково змусило критично поставитись до пояснень Позивача). Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2024 №9, капітан ОСОБА_4 вважається таким, що 08.01.2024 (о 16:25) прибув до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків, що додатково підтверджує доповідь командира військової частини НОМЕР_2 про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось (скоєно, вчинено) від 08.01.2024 №12/199. Таким чином, службовим розслідуванням встановлено факт безпідставної відсутності Позивача у військовій частині НОМЕР_2 07.01.2024 та частини дня 08.01.2024, причин поважності неприбуття у військову частину НОМЕР_2 не встановлено; рекомендовано притягнути капітана ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» із здійсненням відповідних відрахувань із грошового забезпечення. Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40 капітана ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, відповідно до вимог пункту 15 розділу І, пункту 5 розділу XVI, пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам наказано не виплачувати Позивачеві щомісячну премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, грошове забезпечення за 07.01.2024 (період безпідставної відсутності) не виплачувати у повному обсязі. Зазначений наказ доведений до Позивача 04.02.2024, про що свідчить його особистий підпис на наказі командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40. Оспорюваний Позивачем наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.02.2024 №65 про притягнення капітана ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення місця служби 07.01.2024 згодом було визнано таким, що виданий помилково, оскільки фактично повторне накладає стягнення на Позивача за одне і те саме порушення військової дисципліни. Зазначений вище наказ скасовано як помилковий наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 01.04.2024 №187, а у пункті 3 останнього міститься доручення начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення капітана ОСОБА_2 за січень 2024 року у разі наявності відповідних підстав. Однак, фактичних підстав для здійснення перерахунку грошового забезпечення Позивача за січень 2024 року у зв`язку із скасуванням наказу командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 02.02.2024 №65 не було, оскільки легітимною юридичною підставою для утримання з Позивача щомісячної премії та додаткової винагороди за січень 2024 року, повного грошового забезпечення за 07.01.2024 став наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40. Таким чином, можна констатувати, що за результатом проведення службового розслідування за фактом безпідставної відсутності у військовій частині НОМЕР_2 капітана ОСОБА_2 07.01.2024, було встановлено наявність підстав для застосування дисциплінарної влади командиром військової частини, видано наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40 про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності встановленим порядком (за наявності фактичних підстав, в межах наданої дисциплінарної влади та встановленим Документ сформований в системі «Електронний суд» 04.11.2024 11 порядком), який був своєчасно Позивачеві доведений ще 04.02.2024 і слугував юридичною підставою для позбавлення капітана ОСОБА_2 частини грошового забезпечення за січень 2024. Із вимогами щодо перегляду вказаного рішення командира (оформленого наказом від 03.02.2024 №40) та скасування даного наказу Позивач не звертався, відповідна вимога не заявлена і у позовній заяві.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до Наказу №65 командира В/Ч НОМЕР_2 від 02.02.2024 р. ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та зобов`язано начальника фінансово-економічної служби вказаної В/Ч не виплачувати ОСОБА_1 у повному обсязі щомісячну премію та додаткову винагороду за січень 2024 р., передбачену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р.

Наказом №187 командира військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2024 р., за результатами опрацювання рапорту ОСОБА_1 скасовано наказ №65. Зобов`язано начальника фінансово-економічної служби В/Ч НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошового забезпечення капітану ОСОБА_1 за січень 2024 р.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40 капітана ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, відповідно до вимог пункту 15 розділу І, пункту 5 розділу XVI, пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам наказано не виплачувати Позивачеві щомісячну премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, грошове забезпечення за 07.01.2024 (період безпідставної відсутності) не виплачувати у повному обсязі.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29 лютого 2024 року по справі № 509/821/24 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 172-11 КУпАП, відносно ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.172-11 КУпАП.

Витягом із наказу №106 командира В/Ч НОМЕР_2 від 15.04.2024 р. ОСОБА_1 звільнено із займаної посади виключено зі списків військової частини НОМЕР_2 на підставі наказу Головнокомандувача ЗСУ №571 призначено на посаду заступника командира піхотного батальйону з озброєння В/Ч НОМЕР_4 .

Позивач вважає, що на момент звільнення, ОСОБА_1 не здійснено перерахунок грошового забезпечення за січень 2024 року а саме премії та додаткової винагороди, що і зумовило останнього звернутись до суду з даним позовом.

Суд зазначає, що в межах розгляду даної справи досліджуються обставини саме щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за січень 2024 року.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону № 2232-XII, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статей 11-13 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо). Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Статтею 16 Статуту встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.ст. 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Статтею 241 Статуту встановлено, що Кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю). Кожний командир (начальник) зобов`язаний забезпечити у підпорядкованій йому частині (підрозділі) додержання військовослужбовцями правил особистої і громадської гігієни.

Військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини (ст. 254 Статуту).

В свою чергу, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Згідно з ст. 1 Дисциплінарного статуту (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів (абз. 2 ст. 4 Дисциплінарного статуту).

Статтею 5 Дисциплінарного статуту встановлено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів (начальників) підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

Згідно зі статтею 7 Дисциплінарного статуту, застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

За змістом статті 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання військового обов`язку та проходження військової служби» від 17.10.2019 №205-IX (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) внесено зміни в т.ч. у Дисциплінарний статут Збройних Сил України, а саме викладено статтю 48 у такій редакції: на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

За змістом ст. 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (ч. 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ст. 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок № 608).

Згідно з пунктом 1 розділу II Порядку № 608, службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи; надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до абзацу 15 пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608, службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб, відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Таким чином, саме командир військової частини, який користується усією повнотою дисциплінарної влади стосовно підлеглих йому військовослужбовців, уповноважений контролювати дотримання військової дисципліни у військовій частині, своєчасно виявляти факти порушення військової дисципліни та встановлювати винних у цьому осіб, а в разі виявлення в діях військовослужбовця ознак кримінального правопорушення зобов`язаний повідомляти про це орган досудового розслідування.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 17.10.2023 у справі №420/8263/22.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 12.01.2024 №20 призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення місця служби капітаном ОСОБА_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 09.01.2024 №9, капітан ОСОБА_1 вважається таким, що 08.01.2024 (о 16:25) прибув до військової частини НОМЕР_2 та приступив до виконання службових обов`язків, що додатково підтверджує доповідь командира військової частини НОМЕР_2 про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось (скоєно, вчинено) від 08.01.2024 №12/199.

Службовим розслідуванням встановлено факт безпідставної відсутності Позивача у військовій частині НОМЕР_2 07.01.2024 та частини дня 08.01.2024, причин поважності неприбуття у військову частину НОМЕР_2 не встановлено; рекомендовано притягнути капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді «суворої догани» із здійсненням відповідних відрахувань із грошового забезпечення.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40 капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, відповідно до вимог пункту 15 розділу І, пункту 5 розділу XVI, пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам наказано не виплачувати Позивачеві щомісячну премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, грошове забезпечення за 07.01.2024 (період безпідставної відсутності) не виплачувати у повному обсязі.

Наказом Міністерства оборони України від 29 листопада 2018 року № 604 затверджено Інструкцію з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2018 року за № 1451/32903) (далі - Інструкція № 604), яка визначає механізм надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни в структурних підрозділах Міністерства оборони України Апарату Головнокомандувача Збройних Сил України, Генерального штабу Збройних Сил України, органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, органах військового управління, військових частинах, вищих військових навчальних закладах, установах, організаціях, підпорядкованих Міністерству оборони України, та державних підприємствах, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, військових частинах, установах, організаціях, підпорядкованих Державній спеціальній службі транспорту.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Інструкції № 604, за своєчасність та об`єктивність надання доповідей та донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, скоєні (вчинені) військовослужбовцями або працівниками (під час виконання службових обов`язків, у робочий час), що сталися у військових частинах, відповідають командири (начальники) військових частин.

Командири (начальники) військових частин про кожний виявлений факт ненадання інформації про подію, кримінальне правопорушення, військове адміністративне правопорушення та адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначають службове розслідування, після завершення якого надають письмові доповіді за підпорядкованістю та до відповідного органу управління Військової служби правопорядку, зазначаючи вжиті заходи до службових осіб, які не надали доповідь (пункт 3 розділу ІІ Інструкції № 604).

Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Інструкції № 604, про самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової військової служби), невихід без поважних причин на службу, нез`явлення з відрядження, відпустки, закладу охорони здоров`я, нез`явлення у разі призначення або переведення до нового місця служби командири (начальники) військових частин доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) та повідомляють начальника органу управління Військової служби правопорядку, у зоні діяльності якого військова частина виконує завдання за призначенням, усно - протягом доби з моменту, коли стало відомо про факт порушення, а протягом доби з моменту надання усної доповіді - письмово.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для винесення оскаржуваного наказу та застосування до позивача дисциплінарної відповідальності був висновок службового розслідування, викладений у акті службового розслідування.

Матеріали справи свідчать, що в ході службового розслідування було встановлено факт самовільного залишення позивачем військової частини.

Суд зазначає, що п. 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, передбачено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.

Відповідно до п.14 розділу ХХХІV наказу МОУ №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які: самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць. У якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Отже, встановлений факт самовільного залишення військовослужбовцем військової частини є правовою підставою для припинення виплати військовослужбовцю грошового забезпечення.

Окремо слід зазначити, що стаття 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначає, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Тобто певний проступок може містити одночасно склад і дисциплінарного, і адміністративного проступку, що пов`язано з певними повноваженнями або статусом суб`єкта проступку.

Адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби). Відтак, притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається.

Так само дисциплінарна та кримінальна відповідальність військовослужбовця є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Факт самовільного залишення позивачем військової частини зафіксовано у службовому розслідуванні. Матеріалами службового розслідування встановлені протиправні дії військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування, відображено його неправомірні дії, та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилася.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 03.02.2024 №40 капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, відповідно до вимог пункту 15 розділу І, пункту 5 розділу XVI, пункту 15 розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам наказано не виплачувати позивачеві щомісячну премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, грошове забезпечення за 07.01.2024 (період безпідставної відсутності) не виплачувати у повному обсязі.

Під час судового розгляду не надано доказів оскарження наказу від 03.02.2024 №40 яким капітана ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани.

На даний час наказ від 03.02.2024 року №40 є чинним, а відтак, суд вважає, що наразі відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за січень 2024 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 премії та додаткової винагороди за січень 2024 року.

Крім того, суд зазначає, що виходячи з меж позовних вимог та обставин справи, позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів у сфері публічно-правових відносин, оскільки наказ від 03.02.2024 року №40 яким наказано не виплачувати позивачеві щомісячну премію та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, грошове забезпечення за 07.01.2024 року не визнаний протиправним.

Частиною 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Також, суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії відмовити у повному обсязі.

Враховуючи періодичну відсутність електроенергії у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано суддею 18.03.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка

.