Справа № 420/37221/24
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 02.12.2024 надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку та виправлення невідповідностей (виправити помилки) в Реєстрі військовозобов`язаних та призовників (Оберіг) шляхом відображення інформації вказаної в Тимчасовому військовому квитку серії НОМЕР_1 (виданого замість військового квитка) ІНФОРМАЦІЯ_4 04 травня 2012 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення його з військового обліку та виправити невідповідності (виправити помилки) в Реєстрі військовозобов`язаних та призовників (Оберіг) шляхом відображення інформації вказаної в Тимчасовому військовому квитку серії НОМЕР_1 (виданого замість військового квитка) ІНФОРМАЦІЯ_4 04 травня 2012 року, а саме виключити з військового обліку ОСОБА_1 як невійськовозобов`язаного.

Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року судом прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрити провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог в позовній заяві зазначено, що 04 травня 2012 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 був виданий Тимчасовий військовий квиток (замість військового квитка, до отримання бланків) серії НОМЕР_1 . У Тимчасовому військовому квитку серії НОМЕР_1 від 04 травня 2012 року, в п.10 Проходження військової служби поставлена печатка, де зазначено, що позивач є невійськовозобов`язаним та виключений з військового обліку у відповідності ст.37 п.6 п.п.6 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». 19 травня 2024 року Позивачем було встановлено додаток «Резерв+» та пройдено ідентифікацію та верифікацію для особистого розуміння та додаткового підтвердження що він не є військовозобов`язаним та виключений з військового обліку. В згенерованому Електронному військово-обліковому документі зазначено що позивач перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та має статус військовозобов`язаного. Позивачем подана заявава до ІНФОРМАЦІЯ_3 з питання виправлення невідповідностей в Реєстрі військовозобов`язаних та призовників (Оберіг) шляхом відображення інформації вказаної в Тимчасовому військовому квитку серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_4 04 травня 2012 року. ІНФОРМАЦІЯ_7 повідомили позивачу про необхідність очікувати розгляд його заяви протягом невстановленого чітко терміну. Виправлення так і не були внесені та ніяка відповідь не надходила. 02 вересня 2024 року позивачем було додатково направлено засобами поштового зв`язку, цінним листом з описом вкладеного, до ІНФОРМАЦІЯ_8 заяву про виключення його з військового обліку та виправлення невідповідностей разом з нотаріально засвідченими копіями додатків, що підтверджують, що він не є військовозобов`язаним та що інформація відображена щодо нього в Реєстрі військовозобов`язаних та призовників «Оберіг» містить невідповідності та відрізняється від інформації зазначеної у військовообліковому документі позивача. Позивач не отримав від ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідь на заяву та інформація в реєстрі не виправлена. Обов`язок дотримання процедури виключення особи з військового обліку покладено на посадових осіб районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Відтак, недотримання відповідним ТЦК певних вимог щодо реалізації процедури виключення позивача з військового обліку або навпаки взяття на військовий облік, на який останній не має впливу, не може створювати негативних наслідків для позивача.

Документи в електронному вигляді позовна заява та додатки доставлені до зареєстрованого електронного кабінету відповідача в ЄСІТС 02.12.2024 року, що підтверджено квитанцією № 2172551 (а.с. 17зв-18)

Ухвала суду про відкриття провадження в адміністративній справі № 420/37221/24 від 09.12.2024 року в електронному вигляді надіслана відповідачу в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 11.12.2024 року о 20:01 год. (а.с.24зв.).

Відповідач у встановлений судом в ухвалі від 09.12.2024 року строк та на час прийняття рішення відзив на позовну заяву та/або заяву про продовження процесуальних строків не подав.

Відповідно ч. 4 ст. 159 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено паспортом громадянина України від 07.02.2007 року

З дослідженого тимчасового військового квитка (замість військового квитка, до отримання бланків) серії НОМЕР_1 від 04.05.2012 року ОСОБА_1 судом встановлено:

- в п. 1 «Відношення до військової служби» наявний запис, що призивною комісією Суворовського району м. Одеси визнаний зарахованим у запас. Наказ № 36 від 10.11.2009 р.;

- в п. 4 «Службові відмітки» наявний штамп «Невійськовозобовязаний»;

- в п.5 «Відмітки про військовий облік» зазначено, що з 07.05.2012 року взято на військовий облік в ІНФОРМАЦІЯ_10 та 07.05.2012 року знятий з військового обліку;

- в п. 6 вказано, що призовною комісією Суворовського району м. Одеси зарахований у запас за ст. 18 п.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (засуджений);

- в п. 10 «Проходження військової служби» наявний штамп «Невійськовозобовязаний Виключений з військового обліку згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст. 37 ч.4 п.6 (а.с. 11зв-12).

В тимчасовому військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 04.05.2012 року зазначені протирічиві посилання: в п. 5, що позивач 07.05.2012 року знятий з військового обліку а в п.10 без зазначення дати, що позивач виключений з військового обліку.

Згідно військово-облікового документу Резерв+ від 16.10.2024 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , в званні солдат, ВОС 956647 (а.с. 17).

02 вересня 2024 року ОСОБА_1 поштовим зв`язком направлено начальнику ІНФОРМАЦІЯ_12 заяву про приведення даних відносно ОСОБА_1 , а саме виключити його з військового обліку в електронній базі даних військовозобов`язаних, призовників і резервістів АІТС «Оберіг» (а.с. 11). В додатку до заяви позивачем надано нотаріально засвідчену копію тимчасового військового квитка та нотаріально засвідчену копію паспорта та ідентифікаційного кода.

Заяву позивача з додатками отримано відповідачем 09 вересня 2024 року, що підтверджено: описом вкладень, фіскальним чеком та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 14).

Не отримавши відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_12 на заяву позивача від 02.09.2024 року про виключення його з військового обліку та виправлення невідповідностей (виправити помилки) в Реєстрі військовозобов`язаних та призовників (Оберіг), представник позивача звернулася до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами п.20 ч.1 ст.106 Конституції України визначено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ)

Згідно ч.1 ст. 2 Закон № 2232-ХІІ, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

В ст. 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (ч.1). Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч.5).

Відповідно до п.1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 (далі Порядок 559) військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

В п. 2 Порядку 559 зазначено, що особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.

З дослідженого судом тимчасового військового квитка НОМЕР_1 від 04.05.2012 встановлено, що ОСОБА_1 з 07.05.2012 року прийнятий на військовий облік та 07.05.2012 знятий з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_13 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 ). При цьому у пунктах 4 та 10 тимчасового військового квитка наявні штампи про те, що позивач невійськовозобов`язаний та виключений з військового обліку без зазначення дати запису.

Відповідно до п. 14 Порядку 559 військово-обліковий документ на бланку видається (замінюється) за письмовою заявою громадянина України районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки або його відділом (відповідним органом СБУ, підрозділом розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку або виключення з військового обліку у випадках: якщо призовник, який перебував на військовому обліку до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559, не отримував посвідчення призовника, а військовозобов`язаний та резервіст - військового квитка осіб рядового, сержантського і старшинського складу, військового квитка офіцера запасу або тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Доказів отримання ОСОБА_1 військового квитка до суду не надано.

Отже військово-обліковим документом, що визначає належність ОСОБА_1 до виконання військового обов`язку є тимчасовий військовий квиток НОМЕР_1 від 04.05.2012 року.

Приписами ст. 37 Закону №2232-ХІІ визначено підстави взяття на військовий облік, зняття та виключення з нього.

В п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній станом на 2012 рік), виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які: були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

У зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11 квітня 2024 року №3633-IX, який набрав законної сили 18.05.2024 року, (далі - Закон №3633-ІХ), редакція частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ зазнала змін, внаслідок яких, пункт 6 частини 6 було виключено.

За змістом частини 6 статті 37 Закону №2232-ХІІ у редакції, чинній станом з 18.05.2024, виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які: 1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими; 2) припинили громадянство України; 3) визнані непридатними до військової служби; 4) досягли граничного віку перебування в запасі.

Також суд зазначає, що 18.05.2024 року набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560).

Відповідно до п. 4 розділу «Загальні питання» Порядку №560, на військову службу під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані:

- особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частиною третьою або четвертою статті 1 Закону України «Про очищення влади». Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі, обмеження волі, арешту чи виправних робіт за вчинення кримінального проступку, нетяжкого злочину, у тому числі із звільненням від відбування покарання, тяжкого злочину, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України;

- особи, яких раніше було засуджено до позбавлення волі за особливо тяжкий злочин, крім тих, які були засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи призиваються на військову службу під час мобілізації за рішенням Генерального штабу Збройних Сил, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ;

- засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України. Такі особи проходять військову службу виключно у відповідних спеціалізованих підрозділах військових частин.

З вище зазначених приписів чинного законодавства вбачається, що з 18 травня 2024 року редакція ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ не передбачає такої підстави для виключення з військового обліку як засудження до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, окрім того, передбачена можливість призову особи, яку раніше було засуджено до позбавлення волі, за вчинення тяжкого злочину.

Приписами п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №2232-ХІІ визначено, що Взяттю на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов`язаних: … які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Суд зазначає, що перебування громадян придатних за віком та станом здоров`я до військової служби на військовому обліку є обов`язком, а не правом громадянина.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), визначено в Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 № 1487 (далі Порядок №1487)

В п. 22 Порядку № 1487, зазначено, що взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до п.79 Порядку № 1487, районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством… проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулювання відносин у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць визначено в Законі України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі Закон № 1951-VIII)

Змістом ст.5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України (ч.8). Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних (ч.9).

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (не включення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

В Законі України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» зазначено, що ведення реєстру визначає, зокрема, як внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами (п.2 ч.1 ст.14).

В ч.1 ст. 6 Закону № 1951-VIII зазначено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У відповідності до ч 3 ст. 13 Закону № 1951-VIII, до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.

Приписами ст. 14 Закону № 1951-VIII визначено, що ведення Реєстру включає: внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним (п.1 ч.1). У разі якщо відомості про призовника, військовозобов`язаного, резервіста вносяться до Реєстру вперше, автоматично формується окремий номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка здійснила запис (у електронній формі) (ч.2).

Здосліджених матеріалів справи судом встановлено, що у тимчасовому військовому квитку НОМЕР_1 у пункті 6 «відмітки про військовий облік» зазначено, що позивач знятий з військового обліку з 07.05.2012 року, а в п. 10 «Проходження військової служби» запис без дати та вказано про виключення з військового обліку при цьому згідно інформації з додатку Резерв+, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , перебуває на військовому обліку. Отже у військово облікових документах позивача наяна протирічиві облікові дані.

Відповідно до пунктів 1, 9, 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах (п.1).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань: …розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи (п.9)

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних відповідно до законодавства та в порядку, визначеному Міноборони; надають громадянам України інформацію відповідно до статті 9 Закону України Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів шляхом взаємодії (обміну інформацією) через інформаційні (інформаційно-телекомунікаційні) системи Мінцифри в порядку, визначеному спільним наказом Мінцифри з Міноборони (п.11)

Позивач звернувся з заявою від 02.09.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_8 про приведення у відповідність даних відносно ОСОБА_1 в електронній базі даних військовозобов`язаних, призовників і резервістів АІТС «Оберіг», дана заява з додатками отримана відповідачем 09.09.2024 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.14зв.).

Порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України визначено в Інструкції про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженій Наказ Міністерства оборони України 28.12.2016 №735 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 23 січня 2017 р. за №94/29962 (далі Інструкція №735).

Відповідно до п.6 р. І Інструкці. №735, усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону.

В п.2 р. ІІ Інструкції №735 зазначено, що письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів військового управління або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Також в розділі ІІ Інструкції №735 зазначено, що у зверненні мають бути зазначені прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення має бути надруковане або написане від руки, розбірливо, чітко підписане заявником (групою заявників) із зазначенням дати. … Звернення, оформлене без дотримання цих вимог, повертається заявникові з відповідним роз`ясненням у термін не пізніше ніж через десять днів з дня його надходження. Письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає (п.4). Звернення може бути подано особисто як окремою особою (індивідуальне), так і групою осіб (колективне) чи надіслане поштою (електронною поштою). Письмове звернення надсилається поштою (електронною поштою) або передається громадянином особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідь за результатами розгляду звернень в обов`язковому порядку дається тим органом військового управління, військовою частиною, які отримали ці звернення і до компетенції яких входить вирішення порушених у зверненнях питань, за підписом керівника, командира або осіб, які виконують його обов`язки згідно з письмовим наказом. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у зверненні, доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на правову норму Закону України Про звернення громадян і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення (п.5).

З досліджених матеріалів справи судом не встановлено, що уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_8 у відповідності до приписів чинного законодавства розглянута заява позивача від 02.09.2024 року.

Отже ІНФОРМАЦІЯ_15 , як суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого належить ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, після отримання від позивача 09.09.2024 року засобами поштового зв`язку заяви ОСОБА_1 від 02.09.2024 року про приведення у відповідність даних відносно ОСОБА_1 , в електронній базі даних військовозобов`язаних, призовників і резервістів АІТС «Оберіг», повинен був прийняти рішення за наслідком розгляду заяви.

Проте, відповідач не надав до суду належних та достатніх доказів щодо розгляду по суті заяву ОСОБА_1 , від 02.09.2024 року.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, що входить до його виключної компетенції, та відповідно відсутність належним чином оформленого рішення про внесення відомостей або мотивованої відмови свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

З урахуванням вище встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 02 вересня 2024 року про виключення з військового обліку та про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення з військового обліку від 02 вересня 2024 року.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

Тобто, дискреційними повноваженнями є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.

Суд зазначає, що оскільки відповідачем не вчинено жодних дій які б свідчили про розгляд заяви ОСОБА_1 від 02.09.2024 року та у даному випадку за наслідком розгляду такої заяви у відповідача наявне право надати оцінку заявленим підставам та документам, що додані до заяви, відповідно у ІНФОРМАЦІЯ_8 наявні дискреційні повноваження щодо вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

За своєю правовою природою повноваження відповідача щодо виключення (невключення) до Реєстру запису про позивача, виправлення відомостей в Реєстрі є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

За таких умов суд вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 року.

Щодо похідної позовної вимоги про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виправити невідповідності (виправити помилки) в Реєстрі військовозобов`язаних та призовників (Оберіг) шляхом відображення інформації вказаної в Тимчасовому військовому квитку серії НОМЕР_1 (виданого замість військового квитка) ІНФОРМАЦІЯ_4 04 травня 2012 року, а саме виключити з військового обліку ОСОБА_1 як невійськовозобов`язаного, суд зазначає, що дана вимога не підлягає задоволенню оскільки є передчасною, оскільки заява позивача від 02.09.2024 року відповідачем не розглянута та рішення стосовно розгляду заяви позивача не було прийнято відповідачем.

Решта доводів позивача (представника позивача) висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Отже, позовна заява ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову, суд дійшов висновку що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1211,20 грн., сплачений згідно квитанції від 02.12.2024 (а.с.7).

Керуючись ст. ст. 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виключення з військового обліку від 02 вересня 2024 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_14 розглянути заяву ОСОБА_1 про виключення з військового обліку від 02 вересня 2024 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ,, РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_14 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя O.A. Вовченко