Справа № 240/9341/20
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про залишення заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності без задоволення)

20 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/9341/20

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 ухвалено: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік)."

Через підсистем "Еектронний суд" ЄСІТС 22.02.2025 (вх. №13465/25 від 25.02.2025) надійшла заява ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, а 20.03.2025 - заява про уточнення позовних вимог.

У прохальній частині вказаних заяв ОСОБА_1 просить:

- Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі 240/9341/20 щодо не нарахування та не виплати як непрацюючому пенсіонеру який проживає на території радіоактивного забруднення підвищення до пенсії, передбачене статтею 39 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам у виді величини оплати праці.

- Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі 240/9341/20.

- Встановити Головному управліню Пенсійного фонду України в Житомирській області місячний строк з дня отримання (вручення) прийнятого рішення для подання до суду доказів вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону при виконанні рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.2021 у справі 240/9341/20.

- Звернутися до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо не конституційності ст.45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

В обґрунтування вказує, що з 1986 року і по даний час, вважається проживаючою у населеному пункті віднесеному до зони гарантованого добровільного відселення та є потерпілою від Чорнобильської катастрофи (категорія 3). З липня 2012 року є пенсіонером за віком, у зв`язку з чим отримую пенсії розраховану згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Із травня 2013 і по даний час у жодних трудових правовідносинах не перебуває, вважається непрацюючим пенсіонером, у зв`язку з чим як непрацюючий та проживаючий на радіоактивно забрудненій території пенсіонер набуто право на отримання підвищення до пенсії, передбачене Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З прийняттям Конституційним Судом України у справі №6-р/2018 рішення від 17 липня 2018 року право на отримання, як непрацюючому та проживаючому на радіоактивно забрудненій території підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» поновлено. З набранням 01 квітня 2021 року законної сили прийнятого Житомирським окружним адміністративним судом іменем України рішення від 01.03.2021 у справі №240/9341/20 яким Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зобов`язано із 17 липня 2018 року здійснити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) право на отримання спірного підвищення до пенсії захищено. Із 01.01.2025 нарахування та виплата спірного підвищення за судовим рішенням припинена, натомість 20 лютого 2025 року на виконання ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» по відкритому на моє ім`я особовому рахунку проведено перерахунок пенсії в результаті якого до складу пенсії включено підвищення, як непрацюючому та проживаючому на території радіоактивного забруднення у розмірі 2361 грн. Дії та рішення, щодо підміни у спірних правовідносинах підвищення до пенсії, передбаченого ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підвищення до пенсії у розмірі 2361 грн, передбаченому ст. 45 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», вважає неправомірними, оскільки виходячи з принципу верховенства права (lex specialis derogat generali) положення Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», як загального законодавчого акту хоч і прийнятого пізніше, однак не мають переваги над положеннями спеціального закону, яким у даних правовідносинах вважається Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і його не підміняють. Просить заяву задовольнити.

Клопотання Головного управління пенсійного фонду України в Житомирській області надійшло до суду 07.03.2025. Заперечуючи щодо задоволення заяви ОСОБА_1 зазначає, що умови встановлення у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні, доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обовязкового) відселення або гарантованого добровільного відселення визначено статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік». Як зазначало вище, єдиною умовою для встановлення данного підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення є встановлення такого підвищення виключно на підставі судового рішення, яке набрало законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, умови правового регулювання статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розповсюджуються виключно для врегулювання розміру доплати встановленій на виконання конкретного судового рішення. Зазначена норма є спеціальною щодо вказаної категорії осіб, оскільки визначає як конкретний суб`єктний склад непрацюючі пенсіонери, які проживають у зоні безумовного (обовязкового) відселення або гарантованого добровільного відселення так і особливу умову її застосування - на період дії воєнного стану в Україні. З іншого боку безпідставним є застосування положень статей 7 та 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» в частині визначення розрахункової величини для обчислення розміру доплати за проживання на територіях радіоактивного забруднення в сумі 1600 грн. Хоча, даними статями й передбачено визначення розміру доплати для осіб, що проживають на територіях радіоактивного забруднення, але норми цих статей не можуть застосовуватися на період дії воєнного стану в Україні. Зазначає, що Законом України від 29.10.2024 №4024 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 07 лютого 2025 року. Отже, враховуючи факт наявності воєнного стану на 01.01.2025, ГУ ПФУ правомірно визначало розмір доплати до пенсії непрацюючим особам, що проживають на територіях радіоактивного забруднення, з числа осіб, яким дане підвищення було встановлено за рішенням суду (бо згідно чинної редакції Закону № 796 передбачено встановлення підвищення лише працюючим в зоні відчуження), відповідно до положень статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», а саме в розмірі 2361 грн. Застосування положень статей 7 та 8 Закону в частині застосування показника 1600 грн. із майбутнім кратним обчисленням розміру підвищення відповідно до розміру заробітної плати/прожиткового мінімуму, створює правову колізію та прямо суперечить положенням статті 45 Закону, яка містить спеціальну норму щодо визначення розміру доплати до пенсії непрацюючим пенсіонерам в періоду дії воєнного стану в Україні.

В силу вимог ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі -КАС України), суд розглядає заяву ОСОБА_1 в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Зазначені норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Відтак, суд має з`ясувати, чи були вказані позивачем у заяві дії пов`язані з виконанням судового рішення (триваючим порушенням прав), чи є самостійним предметом спору (новим порушенням прав).

Такий висновок суду узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.11.2018 №520/11829/17 (№К/9901/51263/18) (п.34).

Перевіряючи правильність застосування заявником підстав звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України, суд встановив, що предметом дослідження судом в межах цієї адміністративної справи була перевірка правомірності поведінки відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 17.07.2018 підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному ст.39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян , які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"

Рішенням суду у справі №240/9341/20 підтверджено порушення права позивача, яке одночасно було відновлене шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити з 17.07.2018 нарахування та виплату позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам.

Велика Палата Верховного Суду від 24.06.2020 у зразковій справі № 240/4937/18 зробила висновок, який яка полягає у наступному.

Передбачена статтею 39 Закону № 796-ХІІ доплата є періодичним (щомісячним) платежем, виплата якого, за загальним правилом, не обмежена в часі. Вирішуючи питання про зобов`язання нарахувати та виплатити відповідні періодичні платежі особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суди, у разі відсутності спору про право особи на отримання такої доплати або встановлення такого права в судовому порядку, не мають підстав обмежувати орган, відповідальний за здійснення їх нарахування і виплати, певним часовим проміжком, якщо не відбулося змін у законодавстві. У разі зміни чинного законодавства України, яким регулюються питання соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідач повинен керуватися нормами законів, чинних на час призначення (нарахування) виплат громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У постанові від 18.09.2024 у справі № 240/28481/23 Верховний Суд висновував таке:

- пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі. З самого визначення поняття «пенсія» випливає, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк;

- підвищення до пенсії, яке є додатковою виплатою особі, яка визнана такою, що має на нього право, нерозривно пов`язано з виплатою пенсії і також має не визначений у часі граничний термін виплати;

- виплату пенсії (підвищення до пенсії) не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання державної пенсії (підвищення до пенсії), яка має виплачуватись постійно, один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку її виплати;

- порядок та строки нарахування пенсій можуть бути змінені за умов іншого законодавчого регулювання.

Судом встановлено, що 01.01.2025 набрав чинності Закон України від 19.11.2024 №4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік».

Статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 27.12.2024 №1524 «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» (далі - Постанова №1524), яка набрала чинності 01.01.2025, пунктом 1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин: особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Отже, зазначеними вище нормами законодавства визначено:

(1) дві зони радіоактивного забруднення: зона безумовного (обов`язкового) відселення (II зона) та зона гарантованого добровільного відселення (III зона);

(2) умова «постійного» проживання в цих зонах:

(3) періоди постійного проживання у зонах: станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року;

(4) дії пенсійного органу щодо: «встановлення», «продовження» чи «припинення» доплат;

(5) сукупність таких обставин: особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року».

Суд наголошує, що відповідач був зобов`язаний на виконання судового рішення нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії у порядку статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» до моменту настання таких обставин: (1) зміна правого статусу позивача; (2) зміна законодавства.

Суд зауважує, що Закон України Про державний бюджет України на 2025 рік був прийнятий в часі пізніше, ніж було постановлене судове рішення у справі №240/9341/20 (01.03.2021), а відтак судом не надавалася правова оцінка нормам такого Закону при ухваленні судового рішення.

У розглядуваному випадку має місце настання такої обставини, як «зміна законодавства», яке регулює питання «встановлення», «продовження» чи «припинення» доплати.

Відповідно, з 01 січня 2025 року змінилося правове регулювання, тобто виникли нові обставини та правовідносини, яким не надавалась правова оцінка в межах даної адміністративної справи.

Відтак, якщо позивач не погоджується з невиплатою з 01.01.2025 (або розміром) підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, відповідно статті 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, то в такому випадку між сторонами виник новий спір, що виключає можливість застосування судом норм статті 383 КАС України для визнання протиправними дій відповідача в цій частині.

Керуючись статтями 243, 248, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01.03.21 в адміністративній справі № 240/9341/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Лавренчук