Справа № 420/22726/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимири Дмитрівни за участі третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом у якому просить визнати протиправним та скасувати рішення №70166433 від 10 листопада 2023 року про відмову у проведенні реєстраційних дій, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимирою Дмитрівною; зобов`язати Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради здійснити державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.08.2024 року поновлено строк звернення до суду з позовом та відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

08.10.2024 року від представника відповідача Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради до суду надійшов відзив на позов у якому він позов не визнає з підстав того, що 08.11.2023 року ОСОБА_1 через представника звернулась до Управління із заявою про державну реєстрацію права власності на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , до заяви ОСОБА_1 додала: рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2022 по справі № 521/3014/21 та ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2022 про відмову у задоволені заяви про роз`яснення судового рішення.

Державним реєстратором за результатом розгляду заяви № 57921201 від 08.11.2023 року, було прийняте рішення від 10.11.2023 року, яким відмовлено у проведенні реєстраційних дій згідно з відомостями Державного реєстру прав, на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Підставою прийняття Державним реєстратором вищевказаного рішення була наявність суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на житловий будинок, оскільки за спадкодавцем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/6 частку, а ОСОБА_1 звернулась з заявою про проведення державної реєстрації права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку.

Так, позивачем подано заяву про проведення державної реєстрації права власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, на підставі рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 21 лютого 2022 року у справі № 521/3014/21, яким визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказане судове рішення набрало законної сили 24.03.2022 року.

Згідно із відомостями Державного реєстру прав, на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровано наступні права: право власності на 1/4 частку за ОСОБА_2 ; право власності на 1/12 частку за ОСОБА_2 ; право власності на 1/2 частку за ОСОБА_2 ; право власності на 1/6 частку за ОСОБА_3 , зазначені частки складають одиницю.

Отже наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, оскільки за спадкодавцем, ОСОБА_3 , зареєстровано право власності на 1/6 частку житлового будинку, а заявник звернувся із заявою про проведення державної реєстрації права власності в порядку спадкування після ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону встановлено, що якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями - це є підставою для відмови у державній реєстрації прав. Так, Позивачу було відмовлено Державним реєстратором у державній реєстрації права власності у зв`язку з наявними вищезазначеними суперечностями.

Позивач вказує, що державний реєстратор повинен «здійснити реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/3 частку, зменшивши частку ОСОБА_2 у записі про реєстрацію за ним права власності...», при цьому посилається на пункт 54 Порядку. Крім того, зазначає; що «закон покладає на державного реєстратора обов`язок не лише механічно внести зміни до Державного реєстру прав на підставі поданих на державну реєстрацію документів, а й провести аналіз поданих документів, зокрема рішення суду».

Дані висновки є хибними, оскільки обов`язки державного реєстратора передбачені Законом, зокрема державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

Пункт 54 Порядку стосується безпосередньо державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом, виділом частки або об`єднанням земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта.

Звертає увагу суду, що позивач і раніше звертався до Управління для реєстрації права власності на вищевказаний об`єкт нерухомого манна. Рішенням державного реєстратора прав не нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Панфілової О.І. №65343674 від 03 листопада 2022 року Позивачу відмовлено у реєстрації права власності на 1/3 частку будинку у зв`язку з наявністю суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на житловий будинок № 83 по Тираспольському шосе у місті Одесі. Таким чином, в діях державного реєстратора Управління з відмови в проведенні державної реєстрації права власності на підставі заяви Позивача не вбачається ознак протиправної, оскільки він діяв в межах та у спосіб, визначений діючим законодавством, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є законним та мотивованим.

17.10.2024 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 23.12.2024 року залучено до розгляду справи №420/3381/24 ОСОБА_2 як третю особу яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

Дослідивши заяви по суті, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

08 листопада 2023 року ОСОБА_1 через представника звернулася до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради із заявою про державну реєстрацію її права власності на 1/3 частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

До заяви ОСОБА_1 додала: рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 лютого 2022 року по справі № 521/3014/21, яким за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 на 1/3 частку та ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 07.12.2022 року про відмову у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

10 листопада 2023 року державна реєстраторка Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк В. Д. прийняла рішення №70166433, яким відмовила у проведенні реєстраційних дій.

Підставою для відмови у проведенні реєстраційної дії в оскаржуваному рішенні з посиланням на п.5 ч.1 ст.24 Закону вказано наступне: «Згідно з відомостями Державного реєстру прав на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровані наступні права:

право власності на 1/4 частку за ОСОБА_2 ;

право власності на 1/12 частку за ОСОБА_2 ;

право власності на 1/2 частку за ОСОБА_2 ;

право власності на 1/6 частку за ОСОБА_3 .

Зазначені частки складають одиницю, а отже наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на житловий будинок № 83 по Тираспольському шосе у місті Одесі, оскільки за спадкодавцем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/6 частку, а ОСОБА_1 звернулась із заявою про проведення державної реєстрації права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку.»

З вказаним рішенням позивач не погодилась та звернулась до суду з позовом.

Джерела права та висновки суду.

Законом України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952 врегульовані відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За змістом частини четвертої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України №1952 визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Перелік дій державного реєстратора при вчиненні реєстраційної дійї визначений частиною третьої статті 10 ЗУ №1952.

Згідно ст.11 ЗУ №1952 державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено, зокрема, у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; або подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; або наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно.

Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), визначено процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Згідно п.12 Порядку №1127 розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції, відмови в державній реєстрації прав, у тому числі у зв`язку із прийняттям Радою національної безпеки і оборони України та введенням в дію Указом Президента України рішення про застосування санкцій, передбачених пунктами 1, 7, 16 та 24-1 частини першої статті 4 Закону України Про санкції.

Згідно п.18 Порядку №1127 за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Згідно п.23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування/

Сторонами не заперечується, той факт що на час звернення позивача до відповідача із заявою про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 було зареєстровано- 1/4+1/12+1/2 =5/6 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , а за померлою ОСОБА_3 1/6 частка житлового будинку.

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 21 лютого 2022 року у справі № 521/3014/21, визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Таким чином позивач подала до відповідача на реєстрацію документ за яким її право спільної часткової власності на житловий будинок визначено у розмірі 1/3 та виходячи із зареєстрованого за ОСОБА_2 права спільної часткової власності -5/6 сума часток співвласників становить: 1/3 +5/6=7/6, що перевищує одиницю.

При цьому суд враховує, що Малиновський районний суд м.Одеси не зменшував в вищевказаному рішенні частку ОСОБА_2 у спільному майні -житловому будинку, а тому суд доходить висновку, що відповідач діяв правомірно, так як до його повноважень визначених Законом №1952 та Порядком №1127 у даному випадку не встановлено право змінювати частки власників у спільному майні.

При цьому суд відхиляє аргумент позивача, що державний реєстратор має право самостійно під час реєстраційної дії змінювати частку іншого співвласника, як помилковий, так як таке право реєстратор має тільки у випадку встановленому абзацем сьомим пункту 54 Порядку №1127 - під час проведення державної реєстрації права власності на майно, що залишається у спільній власності після виділу в натурі частки одного із співвласників, державний реєстратор здійснює перерахунок часток у праві спільної часткової власності на таке майно виходячи із принципу їх рівності, крім випадків, коли співвласники майна до виділу в натурі частки одного із співвласників мали різний розмір часток або коли співвласники за домовленістю між собою встановили інший розмір часток у праві спільної власності. На підтвердження такої домовленості співвласників може бути надана письмова заява співвласників про визначення розміру часток, справжність підписів на якій засвідчується відповідно до Закону України Про нотаріат, або договір, укладений такими співвласниками відповідно до законодавства. У разі коли співвласники майна до виділу в натурі частки одного із співвласників мали різний розмір часток, перерахунок часток у праві спільної часткової власності на таке майно здійснюється з урахуванням принципу їх пропорційності.

Але по цій справі право власності у позивача виникло не через виділ у натурі частки одного із співвласників житлового будинку та згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Та посадові особи суб`єкта владних повноважень не вправі діяти за аналогією, якщо таке право йому не надано.

Проте разом із заявою позивачем до державного реєстратора не було надано письмової згоди на зменшення частки іншого співвласника (третьої особи), та як вже встановлено раніше Малиновським районним судом м.Одеси також не приймалось рішення про зменшення частки третьої особи у спільній власності в житловому будинку, а тому за відсутності у відповідача повноважень для самостійної зміни розміру часток у спільній частковій власності ним прийнято обґрунтоване та законне рішення про відмову у реєстрації права власності позивача на 1/3 частку в житловому будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує наступне.

Виходячи з того, що суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову, а відповідач витрати не поніс, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради, державного реєстратора Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимири Дмитрівни про визнання протиправним та скасування рішення відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009),

Відповідач: Державний реєстратор Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради Шерстюк Володимира Дмитрівна (вул. Черняховського, 6, м. Одеса, 65009).

Третя особа: ОСОБА_2 рнокпп НОМЕР_2 місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Іванов Е.А.

.