Справа № 480/2896/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 р. Справа № 480/2896/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Д. Кравченко, м. Суми, по справі № 480/2896/24

за позовом ОСОБА_1

до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми , Міністерства оборони України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач-1), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми (далі по тексту відповідач-2), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, які оформлені протоколами засідань Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями № 190 від 21.11.2023, а також № 8 від 30.01.2024;

- визнати за ОСОБА_1 право на виключення з числа службового житла - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також на забезпечення ним для постійного проживання його та членів його сім`ї;

- зобов`язати Міністерство оборони України погодити питання виключення з числа службового житла - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також надання її для постійного проживання ОСОБА_1 та членам його сім`ї;

- зобов`язати Міністерство оборони України затвердити список надання житлової площі для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла у Сумському гарнізоні Науково-дослідному центрі РВіА, м. Суми, затверджений ТВО начальника Сумського гарнізону 25.10.2023 та список надання житлової площі для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла у Сумському гарнізоні Науково-дослідному центрі РВіА, м. Суми, затверджений начальником Сумського гарнізону 24.01.2024;

- зобов`язати Міністерство оборони України вчинити дії, які передують поданню Квартирно-експлуатаційним відділом міста Суми до виконавчого комітету Сумської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , а також надання її для постійного проживання ОСОБА_1 та членам його сім`ї;

- зобов`язати Квартирно-експлуатаційний відділ міста Суми подати до виконавчого комітету Сумської міської ради клопотання про виключення з числа службового житла - двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , надання її для постійного проживання ОСОБА_1 та членам його сім`ї, а також подати до виконавчого комітету Сумської міської ради документи для видачі йому ордеру на постійну житлову площу.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 480/2896/24 задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом засідання Комісії від 21.11.2023 року № 190, щодо відмови ОСОБА_1 у погодженні надання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 , для постійного проживання шляхом виключення зазначеної квартири з числа службового житла Міністерства оборони України.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом засідання Комісії від 30.01.2024 № 8, щодо відмови ОСОБА_1 у погодженні надання житлового приміщення - квартири АДРЕСА_2 , для постійного проживання шляхом виключення зазначеної квартири з числа службового житла Міністерства оборони України.

Зобов`язано Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути питання щодо погодження питання зняття статусу «службове» з квартири АДРЕСА_2 , для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї постійним житлом, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , Міністерство оборони України звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на прийняття рішення з істотним порушенням норм матеріального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2024 року у справі № 480/2896/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано вказано, що згідно з п. 11 Порядку забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1081, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Відповідно до пункту 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів Української РСР від 4 лютого 1988 р. № 37 Про службові жилі приміщення, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Таким чином відповідач-1 наполягає на тому, що оскільки законодавство щодо забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями чітко визначає, що згода на виключення житла з числа службового це право, а не обов`язок виключно Міністерства оборони України, при умові, якщо відпала потреба в такому житлі, а інших підстав для виключення житла з числа службового чинне законодавство не передбачає, то позовні вимоги Позивача є безпідставними, не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Іншим відповідачем, Квартирно-експлуатаційним відділом міста Суми, у відзиві на апеляційну скаргу зауважено на необхідності скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на його передчасність.

Не погоджуючись із доводами приведеної апеляційної скарги позивачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважають дане рішення суду законним та обґрунтованим.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 29.08.2018 проходить військову службу у Науково-дослідному центрі ракетних військ і артилерії на посаді заступника начальника центру з наукової роботи, має вислугу років більш ніж 28 років (а.с. 14-16 том 1).

Відповідно до витягу з протоколу № 3 засідання житлової комісії Науково-дослідному центрі ракетних військ і артилерії від 06 лютого 2017 року постановлено зарахувати ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи (він, дружина ОСОБА_2 , 1981 р.н., син - ОСОБА_3 , 2010 р.н.) на квартирний облік з 02.09.2002 та на першочергове отримання житла як учасника бойових дій з 30.04.2015 (а.с.17 том 1).

Відповідно до витягу з протоколу № 4 засідання житлової комісії Науково-дослідному центрі ракетних військ і артилерії від 25 квітня 2018 року постановлено внести зміни у складі сім`ї ОСОБА_1 . Склад сім`ї вважати чотири особи (він, дружина ОСОБА_2 , 1981 р.н., син - ОСОБА_3 , 2010 р.н., син - ОСОБА_4 , 2018 р.н.) (а.с.18 том 1).

Відповідно до п. 2 наказу начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії від 01.02.2021 № 11 "Про затвердження проведення розподілу виділеного службового жилого приміщення" службове житло - жиле приміщення (двокімнатна квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 70,45 м.кв., житловою площею 25,1 м.кв. на 8-му поверсі) розподілено полковнику ОСОБА_1 , заступнику начальника центру з наукової роботи, зі складом сім`ї чотири особи: він, дружина ОСОБА_2 , 1981 р.н., син - ОСОБА_3 , 2010 р.н., син - ОСОБА_4 , 2018 р.н. (а.с. 24 том 1).

05 вересня 2023 року позивачем було подано рапорт на ім`я начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії з проханням розглянути питання щодо забезпечення його та членів його сім`ї постійним житлом шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 (а.с. 50 том 1).

За результатами розгляду вказаного рапорту рішенням об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» вирішено надати ОСОБА_1 житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , 2 кімнати, житловою площею 25,1 кв.м., із виключенням ОСОБА_1 із квартирного обліку (витяг з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми від 05.09.2023 № 3) (а.с. 51-52 том 1).

Зазначене рішення об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми було затверджене наказом начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії «Про упорядкування обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов» від 05.09.2023 № 111 (а.с.53 том 1).

У подальшому, за поданням квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми, Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю) було розглянуто пропозиції щодо виключення з числа службового житла Міністерства оборони України квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , та надання її для постійного проживання сім`ї військовослужбовця, що в ній проживає, та прийнято одноголосно рішення про непогодження надання полковнику ОСОБА_1 житлової площі для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення ЗМОУ від 04.11.2022 № 2551/з/5. Вказане рішення оформлено протоколом засідання Комісії з контролю від 21.11.2023 № 190 (а.с. 54-60 том 1).

Позивач повторно звернувся із рапортом від 22.01.2024 на ім`я начальника Науково- дослідного центру ракетних військ і артилерії з проханням розглянути питання щодо забезпечення його та членів його сім`ї постійним житлом шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 (а.с. 61 том 1).

За результатами розгляду вказаного рапорту рішенням об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми відповідно до наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» вирішено надати ОСОБА_1 житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , 2 кімнати, житловою площею 25,1 кв.м., із виключенням ОСОБА_1 із квартирного обліку (витяг з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми від 23.01.2024 № 2) (а.с. 62-63 том 1).

Зазначене рішення об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми було затверджене наказом начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії «Про затвердження рішення засідання об`єднаної житлової комісії» від 23.01.2024 № 16 (а.с.64 том 1).

За поданням квартирно-експлуатаційного відділу м. Суми, Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно було розглянуто пропозиції щодо виключення з числа службового житла Міністерства оборони України квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться за адресою АДРЕСА_4 , та надання її для постійного проживання сім`ї військовослужбовця, що в ній проживає, та прийнято одноголосно рішення про непогодження надання полковнику ОСОБА_1 житлової площі для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення ЗМОУ від 04.11.2022 № 2551/з/5. Вказане рішення оформлено протоколом засідання Комісії з контролю від 30.01.2024 № 8 (а.с. 65-71 том 1).

Вважаючи рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлені протоколами засідань від 21.11.2023 № 190 та від 30.01.2024 № 8 протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначив, що лист заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/з/5 не є наказом міністра, який обов`язковий до виконання, в той час як на час судового розгляду судом першої інстанції не встановлено законодавчі норми, які б обмежували встановлену чинним законодавством можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових. Таким чином, враховуючи, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам обґрунтованості та вмотивованості, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлених протоколом засідання Комісії від 21.11.2023 № 190 та протоколом засідання Комісії від 30.01.2024 № 8 щодо відмови ОСОБА_1 у погодженні надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», не підлягають приватизації, зокрема: квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), який також встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII, ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з абзацом першим пункту 1 статті 12 Закону № 2011-XII визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац 4 пункту 1 статті 12 Закону № 2011-XII).

Пунктом 10 статті 12 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці, які проходили військову службу на територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що визнані тимчасово окупованими, та продовжують службу у військових формуваннях України, а також члени їх сімей, які проживають разом із ними, отримали статус внутрішньо переміщених осіб і відповідно до вимог цієї статті забезпечені службовими жилими приміщеннями або їм надано жилі приміщення для постійного проживання на таких територіях, або які мають у приватній власності жилі приміщення, розташовані на таких територіях, якщо право власності на них набуте відповідно до законів України, та які прибули на іншу територію України, забезпечуються жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення за письмовою згодою зазначених осіб та повнолітніх членів їх сімей, посвідченою нотаріально. Відмова від права власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності таких категорій осіб, здійснюється в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, які на дату початку тимчасової окупації вказаних територій, визначену законодавством, перебували на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, забезпечуються жилими приміщеннями з урахуванням попереднього часу перебування на квартирному обліку в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Право власності на жиле приміщення, розташоване на тимчасово окупованих територіях Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, Донецької та Луганської областей, що перебуває у приватній власності осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, набуває орган, до повноважень якого належить поліпшення житлових умов таких категорій осіб на іншій території України, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 125 Житлового Кодексу України передбачено, що осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із службового житла без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу.

За приписами статей 5 та 12 "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Учасникам бойових дій надається, зокрема, першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Конституційний Суд неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, які потребують додаткових гарантій держави, зокрема, гарантії соціального захисту. До них, насамперед, належать громадяни, які відповідно до ст.17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме у Збройних Силах України, органах СБУ, податковій, міліції, прокуратурі, тощо (рішення КСУ від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій, гарантій).

Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 3 серпня 2006 року (далі Порядок №1081), а саме абзацом 1 пункту 3 встановлено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 календарних років і більше та члени їх сімей надається житло для постійного проживання.

Згідно із абзацу 3 пункту 3 Порядку №1081 визначено, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей для постійного проживання провадиться шляхом: надання новозбудованого житла, виключеного з числа службових, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Відповідно до п. 11 Порядку № 1081, житлове приміщення виключається із числа службового якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено із числа житлових приміщень.

Виключення житлового приміщення з числа службового проводиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Інструкція № 380, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 Розділу I Інструкції № 380 ця Інструкція визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей).

Згідно з п. 3 розділу VІІ Інструкції № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців.

Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання.

Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Згідно з п. 4 розділу VІІ Інструкції №380 на підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла).

Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Пунктом 5 розділу VІІ Інструкції №380 визначено, що для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами.

Згідно з п. 6 розділу VІІ Інструкції №380 ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків).

Відповідно до п. 7 розділу VІІ Інструкції №380 затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

Пунктом 10 Розділу VII Інструкції № 380 передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю І чи ІІ групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3-7 цього розділу.

Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Із урахуванням вищевикладених норм, суд апеляційної інстанції зазначає, що визначальними обставинами - матеріальними підставами для визнання права на виключення житла з числа службового є: перебування позивача на військовій службі, наявність календарної вислуги від 20 років, перебування на квартирному обліку та, до того ж, наявність статусу учасника бойових дій, що надає право на забезпечення постійним житлом, в тому числі і шляхом виключення квартири з числа службових.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений у постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі № 636/1514/19.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивач, відповідно до розрахунку вислуги років має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, має статус ветеран війни - учасник бойових дій, перебуває на квартирному обліку, що підтверджується відповідними посвідченням та довідкою, отже наявні усі, визначені п. 10 Інструкції, умови для реалізації права на виключення житла, яке займає позивач, з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

З метою реалізації права на виключення житла з числа службових позивачем було подано рапорт на ім`я начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії з проханням розглянути питання щодо забезпечення його та членів його сім`ї постійним житлом шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 (а.с. 50 том 1), за результатами розгляду якого рішенням об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми вирішено надати ОСОБА_1 вказане житлове приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових (а.с. 51-52 том 1). Зазначене рішення об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми було затверджене наказом начальника Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії «Про упорядкування обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов» від 05.09.2023 № 111 (а.с.53 том 1).

При цьому, матеріалами справи підтверджується, що Квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми на виконання вимог п. 4 розділу VІІ Інструкції № 380 було надано на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями список надання житлової площі та копію облікової справи позивача.

Водночас, за результатами розгляду наданих квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми документів щодо позивача Комісією з контролю прийнято одноголосно рішення про непогодження надання полковнику ОСОБА_1 житлової площі для постійного проживання шляхом виключення з числа службового житла двокімнатної квартири АДРЕСА_1 на підставі рішення ЗМОУ від 04.11.2022 №2551/з/5 (протокол засідання Комісії від 21.11.2023 № 190) (а.с. 56-60 том 1).

Так само за результатами повторного розгляду наданих квартирно-експлуатаційним відділом м. Суми документів щодо позивача Комісією з контролю прийнято одноголосно рішення про непогодження надання житлової площі для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення ЗМОУ від 04.11.2022 №2551/з/5 (протокол засідання Комісії від 30.01.2024 № 8) (а.с. 65-71 том 1).

Відтак, як вбачається з оскаржуваних рішень підставою для відмови у погодженні Комісією з контролю надання житлової площі позивачу та членам його сім`ї для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири є посилання на рішення ЗМОУ від 04.11.2022 № 2551/з/5 (а.с. 72 том 1).

Колегія суддів дослідивши зміст зазначеного рішення заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/з/5 (а.с. 72 том 1) вказує, що зазначене рішення за своєю суттю є листом (відповіддю на лист № 503/7632 від 25.10.2022 Начальника Головного управління майна та ресурсів Міністерства оборони України), має рекомендаційний характер та за змістом цього листа лише пропонується подавати до квартирно-експлуатаційних відділів (частин районів) пропозиції щодо надання житла для постійного проживання шляхом виключення з числа службових членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті, як виняток у зв`язку із неможливістю надання іншого житла. Вказаний лист не містить будь-яких заборон щодо розгляду пропозицій щодо надання житла військовослужбовцям та членам їх сімей для постійного проживання шляхом виключення з числа службових.

В той же час, посилання відповідача на рішення заступника Міністра Оборони України № 2551/з/1 від 04.11.2022 та Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 16.11.2022 № 142 колегія суддів вважає неприйнятним з огляду на відсутність у вказаних осіб повноважень звужувати категорії військовослужбовців, які за приписами пункту 10 Інструкції № 380 мають право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Поряд з цим, у відповідності до ст. 15 Закону України Про центральні органи виконавчої влади, міністерство у межах своїх повноважень, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України видає накази, які підписує міністр.

Отже, лист заступника Міністра оборони України від 04.11.2022 № 2551/з/5 не є наказом міністра, який обов`язковий до виконання, отже посилання відповідача як на підставу для відмови у погодженні надання житлової площі для постійного проживання позивачу та членам його сім`ї шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 , на рішення ЗМОУ від 04.11.2022 №2551/з/5 є безпідставним.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження обґрунтованості відмови в погодженні зняття статусу "службове" з квартири АДРЕСА_2 , для забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї постійним житлом при наявності затвердженого рішення об`єднаної житлової комісії Науково-дослідного центру ракетних військ і артилерії та Квартирно-експлуатаційного відділу міста Суми про надання ОСОБА_1 житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 , 2 кімнати, житловою площею 25,1 кв.м., та сформованого списку надання житлової площі для постійного користування, оформленого КЕВ м. Суми.

Відмова не мотивована порушенням з боку позивача встановленого Інструкцією порядку розгляду зазначеного питання (ненадання ним відповідних документів тощо) або потребою Міністерства оброни України використовувати спірне службове приміщення.

Водночас, колегія суддів зауважує, що на час судового розгляду, відсутні законодавчі норми, які б обмежували встановлену чинним законодавством можливість реалізації права позивача на виключення його квартири з числа службових.

Крім цього, будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження факту подання позивачем відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття останнього на облік, відповідач суду не надав.

Доказів, які б підтверджували вчинення неправомірних дій службовими особами при вирішенні питання про взяття членів сім`ї позивача на квартирний облік, відповідач суду також не надав.

У свою чергу, немотивована відмова відповідача обмежує права позивача на забезпечення житлом, гарантовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Позивач фактично позбавлений можливості реалізувати свої права на житло, що є порушенням житлових прав у розумінні ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За таких обставин, враховуючи, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам обґрунтованості та вмотивованості, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлених протоколом засідання Комісії від 21.11.2023 року № 190 та протоколом засідання Комісії від 30.01.2024 № 8 щодо відмови ОСОБА_1 у погодженні надання житлового приміщення для постійного проживання шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи заявника апеляційної скарги у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи результат апеляційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.08.2024 по справі № 480/2896/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді С.П. Жигилій Т.С. Перцова