Справа № 580/8027/24
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року справа № 580/8027/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні у порядку письмового провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2024 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.06.2024 №8 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплачувати з 30.10.2023 позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав, що є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії, тому має право на зменшення пенсійного віку на 5 років. У червні 2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак відповідач відмовив у призначенні пенсії. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Відповідач проти позову заперечило. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 19.09.2024 зазначив, що рішення Головного управління від 21.06.2024 № 08 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 прийнято із дотриманням та у відповідності до норм та вимог чинного законодавства та нормативно-правових актів України, оскільки право позивача на призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 відсутнє. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 19.08.2024 суддя позовну заяву прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення громадянина, який постійно працював чи працює, або проживав чи проживає у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення (категорія 3) серії Б № 164456 від 27.05.1993 позивач має право на пільги і компенсації, встановлені Законом УРСР «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для осіб, які постійно працюють чи працювали, або проживають чи проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення (а. с. 7).

Відповідно до довідки від 12.06.2024 № 945, виданої Центром надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Тальнівської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 у період з 02.02.2005 по даний час. За адресою: АДРЕСА_2 в період з 06.11.2002 по 02.02.2005. За адресою: АДРЕСА_3 в період з 03.09.1999 по 06.11.2002. Відповідно до постанови КМУ від 23.07.1991 № 106 м. Тальне Черкаської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (а. с. 9).

Згідно з довідкою виконавчого комітету Тальнівської міської ради від 12.06.2024 № 03/138 позивач був зареєстрований та проживав у селі Павлівка Перша Звенигородського (колишнього Тальнівського) району Черкаської області за період з 30.05.1996 по 11.08.1999 (а. с. 10).

Відповідно до довідки Тальнівської філії ПАТ «Черкасиобленерго» від 12.06.2024 № 89 позивач працює в Тальнівській філії ВСП «Звенигородські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго» начальником оперативно-диспетчерської служби з 22.05.1996 по даний час (а. с. 11).

Згідно з довідкою Полицької сільської ради від 01.08.2023 № 04 позивач дійсно був зареєстрований та постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення з 30.10.1968 по 12.11.1986; з 29.10.1988 по 30.01.1990 в селі Ромейки Володимирецького району Рівненської області на території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС. По радіоактивному забрудненню село відноситься до 3 категорії. Підстава: погосподарська книга № 5 за 1986 1990 рр., особовий рахунок № 287 (а. с. 17).

Відповідно до довідки професійно-технічного училища № 12 Рівненської АЕС від 03.01.2001 № 3 позивач навчався в Кузнецовському ПТУ № 12 Рівненської АЕС з 01.09.1986 по 12.11.1986; з 29.11.1988 по 27.06.1989 (а. с. 18). Аналогічні відомості щодо періоду навчання позивача в Кузнецовському ПТУ № 12 Рівненської АЕС містяться в довідці професійно-технічного училища № 12 Рівненської АЕС від 07.11.2008 № 182/351 (а. с. 19).

З копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 06.07.1989 вбачається, що ОСОБА_1 із 13.11.1986 по 28.10.1988 служив у рядах Радянської армії (а. с. 13). Також відповідно до відомостей зазначеної трудової книжки позивач у період з 01.09.1990 по 01.03.1996 навчався на денній формі навчання в Національному техні?чному університе?ті Украї?ни «Ки?ївський політехні?чний інститу?т» № 17 (а. с. 14).

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 13.06.2024 про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку з урахуванням ст. 55 Закону № 796-XII.

За принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області розглянуло заяву позивача та 21.06.2024 прийняло рішення № 08 про відмову у призначенні пенсії. Рішення обгрунтовано тим, що однією із обов`язкових умов для призначення, пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону № 796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року не менше 3 років. Період проживання/(роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 01.01.1993 становить 01 рік 09 днів. Період проживання (роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення з 29.11.1988 по 27.06.1989 у с. Ромейки Володимирецького району Рівненської області, зазначений в довідці від 01.08.2023 № 04 не взято до уваги, оскільки згідно довідки № 3 від 03.01.2001 з 29.11.1988 по 27.06.1989 заявник навчався в Кузнецовському ПТУ № 12, м. Кузнецовськ. Відповідно до наданих документів для призначення пенсії: трудової книжки, довідок про стаж, паспорту, витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що заявник проживав та працював в с. Павлівна Перша, Тальнівський район району Черкаської області, з 06.11.2002 по 02.02.2005, з 02.02.2005 по даний час м. Тальне, Звенигородського району, Черкаської області, яке відноситься до зони посиленого радіологічного контролю (4 категорія). Однак, для призначення пенсії заявником надано посвідчення громадянина, яка потерпілий від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_2 від 27.05.1993, яке видається у разі проживання у зоні гарантованого добровільного відселення. Сумування третьої та четвертою категорії законодавством не передбачено. При цьому, в рішення пенсійний орган встановив, що страховий стаж позивача становить 36 років 05 місяців 24 дні. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 25.06.2024 № 2300-0216-8/46930 повідомило позивача про прийняте відповідачем рішення від 21.06.2024 № 8 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вважаючи рішення Головного управління від 21.06.2024 № 8 протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Ключовим питанням у цій справі є визначення наявності у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог частини першої статті 55 Закону №796-XII.

Згідно з положеннями ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) право на пенсію за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31.12.2017. Починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01.01.2018 по 31.12.2018 - не менше 25 років; з 01.01.2019 по 31.12.2019 - не менше 26 років; з 01.01.2020 по 31.12.2020 - не менше 27 років; з 01.01.2021 по 31.12.2021 - не менше 28 років; з 01.01.2022 по 31.12.2022 - не менше 29 років; з 01.01.2023 по 31.12.2023 - не менше 30 років; з 01.01.2024 року по 31.12.2024 року - не менше 31 року; з 01.01.2025 по 31.12.2025 - не менше 32 років; з 01.01.2026 по 31.12.2026 - не менше 33 років; з 01.01.2027 по 31.12.2027 - не менше 34 років; починаючи з 01.01.2028 - не менше 35 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з частиною третьою зазначеної статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону.

За приписами частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень вказаного Закону вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993.

При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення в період з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 3 роки.

Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31.07.1986, але постійно проживали/постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 2 роки проживання/роботи.

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.

Положення Закону №796-ХІІ за дотримання умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше ніж на 6 років.

Верховний Суд (постанови від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При вирішенні спору суд врахував, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування. Також частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Як встановив суд, відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 від 27.05.1993 ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3).

У цій справі правомірність видачі позивачу відповідного посвідчення не є предметом спору. Посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Однак відповідно до приписів підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII.

Вказане відповідає висновку Верховного Суду в постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23.

Підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 21.06.2024 №8 стало те, що позивач фактично прожив на території гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше трьох років (01 рік 0 місяців 09 днів).

Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території.

Факт проживання особи на території зони гарантованого добровільного відселення в цілях призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку засвідчують документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування, зокрема, довідка, видана на підставі офіційно підтверджених та достовірних відомостей.

Так, згідно з довідкою Полицької сільської ради від 01.08.2023 № 04 позивач дійсно був зареєстрований та постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення з 30.10.1968 по 12.11.1986; з 29.10.1988 по 30.01.1990 в селі Ромейки Володимирецького району Рівненської області на території, яка зазнала радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧАЕС. По радіоактивному забрудненню село відноситься до 3 категорії.

Село Ромейки Володимирецького району Рівненської області включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення (Постанова Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106).

Як зазначалось вище, у спірних правовідносинах для визначення права позивача на застосування положень статті 55 Закону №796-XII період постійного проживання (праці) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993 слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Так, з довідки професійно-технічного училища № 12 Рівненської АЕС від 03.01.2001 року № 3 слідує, що позивач навчався в Кузнецовському ПТУ № 12 Рівненської АЕС з 01.09.1986 по 12.11.1986; з 29.11.1988 по 27.06.1989.

Відповідно до копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 06.07.1989 ОСОБА_1 із 13.11.1986 по 28.10.1988 служив у рядах Радянської армії.

Крім того, відповідно до відомостей трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 06.07.1989 ОСОБА_1 у період з 01.09.1990 по 01.03.1996 навчався на денній формі навчання в Національному техні?чному університе?ті Украї?ни «Ки?ївський політехні?чний інститу?т» № 17.

Не є спірною та обставина, що зазначені навчальні заклади, в яких позивач навчався, розташовані у населених пунктах Кузнецовськ та Київ, й ці міста не відносяться до зони гарантованого добровільного відселення.

Також з наданих позивачем до заяви про призначення пенсії документів неможливо встановити відомості про місце розташування військової частини, де проходив військову строкову службу позивач.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання на денній формі/служба в армії нерозривно пов`язане з постійним місцем проживанням особи.

Верховний Суд у постанові від 11.11.2024 у справі №460/19947/23 зазначив, що оскільки військова служба та навчання зазвичай є тривалими періодами, протягом яких особа постійно перебуває (проживає) в певному місці, такі періоди можуть бути прирівняні до постійного проживання або роботи в зоні радіаційного забруднення і враховані під час призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку лише за умови, що останні безпосередньо проходили в забрудненій зоні і зазначене буде підтверджено відповідними документами, які однозначно вказують на місцезнаходження позивача у радіоактивній зоні протягом відповідного періоду (довідка з гуртожитку навчального закладу, в якому проживав позивач під час навчання; військовий квиток, довідка з військової частини про її місце дислокації або інші документи, з яких вбачається інформація про місце розташування військової частини).

Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту його постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 01.01.1993 не менше трьох років. При цьому довідкою органу місцевого самоврядування від 01.08.2023 № 04 також не підтверджено проживання позивача у зазначений період у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

За обставин цієї справи суд вважає, що наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) дає йому право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, в тому числі й на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, проте матеріали справи не містять достатніх, належних, допустимих доказів, які б вказували на наявність підстав для зниження позивачу віку та призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи встановлені в ході розгляду обставини справи суд дійшов висновку, що відповідач ГУ ПФУ у Львівській області правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, у зв`язку із чим позовні вимоги є необгрунтованими, тому відсутні підстави для їх задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, суд зазначає, що позовні вимоги у цій справі є такими, що не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО