Справа № 260/6943/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/6943/24 пров. № А/857/5697/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Мікули О.І., Пліша М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції України третя особа - Державна екологічна інспекція у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу,-

суддя в 1-й інстанції Гебеш С.А.,

час ухвалення рішення 27.12.2024 року, 13:34 год.,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 07.01.2025 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної екологічної інспекції України третя особа - Державна екологічна інспекція у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування наказу.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної екологічної інспекції України №115-тр/т від 10 жовтня 2024 року "Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 ".

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову повністю, оскільки позивачем помилково та необґрунтовано ставиться в залежність можливість обмеження конституційного права на працю, тільки в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною 1 ст. 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", адже такі вводяться тільки військовим командуванням разом із військовими адміністраціями, і не впливають на можливість введення в період воєнного стану органами державної влади, підприємствами, установами та організаціями та ін. обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про час і місце апеляційного розгляду справи, і оскільки їхня явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у їх відсутності на підставі наявних матеріалів про права і взаємовідносини сторін в порядку письмового провадження. При цьому, відпустка представника відповідача не є поважною причиною відкладення розгляду справи, оскільки відповідач міг забезпечити явку іншого представника для участі в судовому засідання в режимі відеоконференції, клопотання про проведення якої було задоволено апеляційним судом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Наказом Державної екологічної інспекції України від 10.10.2024 №115-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » керуючись частиною третьою ст. 5 Закону України "Про державну службу", частиною 1 ст. 34 Кодексу законів про працю України, ст. 12 та ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оплату праці", Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) затвердженим Законом України від 22.02.2022 № 2102-ІХ, постановою Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №221 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, в умовах воєнного стану», пп. 23 п. 12 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого Постановою КМУ від 19.04.2017 №275 (із змінами), а також враховуючи постанову КМУ від 13.03.2022 року №303 "Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану" (зі змінами), у зв`язку з відсутністю можливості забезпечення належних організаційних та технічних умов, необхідність для виконання роботи встановлено простій у роботі ОСОБА_1 , начальнику Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головному державному інспектору з охорони навколишнього середовища Закарпатської області, з 11 жовтня 2024 року, та встановлено виплату посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця у межах фонду заробітної плати.

Позивач не погоджуючись із наказом Державної екологічної інспекції України від 10.10.2024 №115-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 », вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю (далі - КЗпП України) (відповідно до преамбули цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст.3 та ст.4 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю, яке складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Статтею 21 КЗпП України визначено, що роботодавець самостійно визначає необхідність та час залучення працівника до роботи, обсяг роботи та в передбачений трудовим договором строк погоджує з працівником режим роботи та тривалість робочого часу, необхідного для виконання відповідної роботи. При цьому повинні дотримуватися вимоги законодавства щодо тривалості робочого часу та часу відпочинку.

Відповідно до положень ст.34 КЗпП України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 113 КЗпП України час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток. Час простою з вини працівника не оплачується.

Іншими словами, простоєм вважається вимушене призупинення роботи. При цьому, оплата праці за час простою залежать від того з чиєї вини він виник.

Щодо правомірності винесення відповідачем наказу Державної екологічної інспекції України від 10.10.2024 №115-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 », то суд виходить з наступного.

Так, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який згідно з відповідними указами Президента України продовжено до сьогоднішнього дня.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон № 389-VIII).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пунктом 3 Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, визначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

З аналізу вищевказаної норми вбачається, що вказаним Указом встановлено можливість обмеження конституційного права на працю, але в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у спірному наказі Державної екологічної інспекції України від 10.10.2024 №115-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » відсутнє посилання на відповідні положення частини першої статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», що виключає можливість у спірних правовідносинах обмежувати конституційне право на працю.

Крім того, оскаржуваному наказі про оголошення простою у роботі позивачу не зазначено обставини, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання позивачем роботи саме через введення воєнного стану на території України, а також не наведено доказів таких обставин.

Таким чином обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю саме позивачу, які об`єктивно були б підставою для оголошення простою не існує, а відповідач, в умовах воєнного стану, діючи фактично на власний розсуд, встановив простій у роботі начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, в той час коли саме керівники повинні вживати усіх можливих заходів для подальшої роботи державного органу.

Разом з тим, суд зазначає, що у переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 10.10.2024 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року №75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309) Закарпатська область - відсутня.

Отже, на момент видання наказу Державної екологічної інспекції України від 10.10.2024 №115-тр/т «Про встановлення простою у роботі ОСОБА_1 » на території Закарпатської області не велись воєнні (бойові дії) та така територія не перебувала в тимчасовій окупації. Вбачається що прямої загрози життю та здоров`ю позивача, яка б була об`єктивною причиною встановлення простою у роботі керівника даного державного органу не існувало.

Станом на сьогоднішній день, Закарпатська область не включена до вищезазначеного Переліку.

Разом з цим, судом встановлено, що Державна екологічна інспекція у Закарпатській області у період воєнного стану безперервно функціонує та зупинення роботи (що є однією із підстав для оголошення простою) не відбулось, доказів зворотнього відповідачем суду не надано.

Суд зазначає, що покладання виконання обов`язків начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області на іншу особу, що не запереречено відповідачем, спростовує відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи позивачем саме через введення воєнного стану на території України.

Національне агентство України з питань державної служби у роз`ясненні від 28.04.2022 №152-р/з «Щодо призначення на посаду державної служби на період заміщення тимчасово відсутнього державного службовця, за яким зберігається посада» звернуло увагу на таке.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 221 керівникам державних органів, підприємств, установ та організацій, що фінансуються або дотуються з бюджету, надано право до припинення чи скасування воєнного стану в Україні в межах фонду заробітної плати праці, передбаченого у кошторисі, самостійно визначати розмір оплати часу простою працівників, але не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові тарифного розряду (посадового окладу).

Колегія суддів звертає увагу й на те, що відповідач не приймав рішення про призупинення роботи державного органу та не приймав рішення про форми організації праці позивача, натомість на час простою у роботі позивача на посаді начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього середовища Закарпатської області на цю посаду відповідачем призначено іншу особу.

Отже, самої по собі дії правового режиму воєнного стану в Україні недостатньо для оголошення простою в роботі конкретного працівника, у даному випадку начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Мартина І.А., якщо державний орган продовжує функціонувати та виконувати свої функції.

Крім того судом не встановлено простою у інших працівників Державної екологічної інспекції Закарпатської області, а відповідачем у відзиві на позовну заяву протилежного не зазначено.

Суд вчергове звертає увагу на те, що введення воєнного стану на території України, не можуть слугувати безумовною підставою оголошення простою у роботі керівника організації. Більше того, у випадку, коли робота державного органу не зупинена.

У спірних правовідносинах позивачем подано докази та наведено фактичні обставини справи, які спростовують необхідність оголошення простою у роботі начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області - Головного державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Закарпатської області Мартина І.А., а відповідачем не доведено протилежного.

Також відповідачем не надано доказів на підтвердження зупинення роботи Державної екологічної інспекції у Закарпатській області. Так само як і не підтверджено існування обставин, які створюють загрозу життю та здоров`ю саме позивачу, та об`єктивно перешкоджали йому виконувати обов`язки начальника Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, а також, відповідачем не зазначено обставин, які б свідчили про відсутність організаційних або технічних умов, необхідних для виконання позивачем своїх посадових обов`язків.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржуваний наказ Державної екологічної інспекції України від 10.10.2024 №115-тр/т «Про встановлення простою у роботі Мартину І.А» не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 грудня 2024 року у справі № 260/6943/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 19 березня 2025 року.