Справа № 580/1086/25
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року справа № 580/1086/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Янківської В.П.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

31 січня 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 №0-2308- UA0054881;

2) визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 №0-2308- UA0054881.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є сільськогосподарським товаровиробником, тому належне йому на праві приватної власності нежитлове приміщення, у відповідності до пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування нежитлової нерухомості.

Ухвалою суду від 13.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Зокрема зазначив, що в режимі «Реєстр об`єктів житлової нерухомості» розділу «Плата за нерухомість» ІКС «Податковий блок» у приватній власності ОСОБА_1 перебувають об`єкти нежитлової нерухомості:

1. Тип об`єкта: виробничий будинок (Критий тік), об`єкт житлової нерухомості, Ні, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації права власності 17.10.2022, загальна площа 2932,2 м. кв., вид власності: право власності;

2. Тип об`єкта: виробничий будинок, об`єкт житлової нерухомості, Ні, адреса об`єкта: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації права власності 17.01.2023, дата припинення права власності 07.04.2023,загальна площа 1365,8 м. кв., вид власності: припинено.

Згідно рішення Зорівської територіальної громади №19-8/VIIІ від 14.06.2022 р. «Про встановлення місцевих податків і зборів на території Зорівської територіальної громади на 2023 рік», ставка податку на дані об`єкти нерухомого майна встановлена у розмірі 1 відсотка від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2023 року. Розрахунок податку на нерухоме майно: (2932,2м.кв.*6700*1%) = 196457,40 грн., (1365,8 м.кв.*6700*1%) /12місяців =*3місяці права власності = 22877,15 грн. Відповідно сформовані ППР від 03.04.2024 №0-2308- UA054881 на суму 196 457,40 грн та №0-2308- UA054881 на суму 22 877,15 грн.

Крім того зазначив, що ОСОБА_1 відповідно до пп 266.7.3 п.266.7 ст.266 ПК України з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) ГУ ДПС для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; - права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку, не звертався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач, 14.06.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець, основний КВЕД - 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, що підтверджується довідкою з ЄДР від 24.07.2024.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 17.10.2022 позивачу на праві власності належить нежитловий об`єкт площею 2932,2 м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за типом виробничий будинок (Критий тік), РНОНМ НОМЕР_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою від 25.07.2024 №388318993.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з 17.01.2023 по 13.04.2023 позивачу належав на праві власності нежитловий об`єкт площею 1365,8 м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за типом виробничий будинок - Зерносховище, РНОНМ 040, що підтверджується Інформаційною довідкою від 24.07.2024 №388117047.

Податковим повідомленням-рішенням від 03.04.2024 №0-2308-UA0054881 за податковий період 2023 рік позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт площею 2932,2м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 196 457,40 грн. Тип об`єкта, відповідно до ППР, «будівлі промисловості та склади».

Повідомлення-рішення від 03.04.2024 №0-2308-UA0054881 за податковий період січень-квітень 2023 позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкт площею 1365,8м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , у розмірі 22 877,15 грн. Тип об`єкта, відповідно до ППР, «нежитлове приміщення».

Не погоджуючись з даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правові оцінки спірним правовідносинам, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп. 266.2.1 п. 266.1 статті 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.1 статті 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно пп. 266.3.2 п. 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування (пп. 266.5.1 п. 266.5 статті 266 ПК України).

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України закріплено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Згідно пп. 266.7.2 п. 266.6 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01 січня 2015 року, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 ПК України.

Згідно пп. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, законодавцем, у кожному буквеному пункті передбачено конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Так, відповідно до підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Нежитлові сільськогосподарські будівлі" (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.

Тобто, умовою звільнення подібних об`єктів від оподаткування законодавець визначив цільове призначення їх фактичного використання та встановив вичерпний перелік підстав, коли податкова пільга не надається, а саме: у випадках, коли нерухомість здається власниками в оренду, лізинг, позичку.

Встановлена підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України пільга стосується діяльності сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для її ведення, зокрема стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Аналіз наведених приписів підпункту ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов:

- власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником,

- об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (що, власне, випливає із обраного законодавцем класу будівель). Залежно від періоду (до і після 01 січня 2019 року) застосовувалася додаткова умова - безпосереднє використання власником (без здачі в оренду лізинг, позичку).

Згідно положень Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17.08.2000 за №507 будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства включають в себе будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарської силоси та інше.

Як зазначалось судом вище, позивачу на праві приватної власності належить нежитловий об`єкт площею 2932,2 м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за типом виробничий будинок (Критий тік), РНОНМ 040, що підтверджується Інформаційною довідкою від 25.07.2024 №388318993 та з 17.01.2023 по 13.04.2023 позивачу належав на праві власності нежитловий об`єкт площею 1365,8 м2, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за типом виробничий будинок - Зерносховище, РНОНМ 040, що підтверджується Інформаційною довідкою від 24.07.2024 №388117047.

Згідно Висновку щодо вірності класифікації будівель та споруд від 14.11.2022, складеного експертом ФОП ОСОБА_2 з метою визначення згідно Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000 класу об`єкту, належний позивачу об`єкт за адресою вул. Центральна, 2Б, с. Кривоносівка, щодо якого податкове повідомлення-рішення від 03.04.2024 №0-2308- UA0054881, «відповідає коду класифікатору 127 Будівлі нежитлові інші класу 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства 1271.3 Будівлі для зберігання зерна»

Згідно Висновку щодо вірності класифікації будівель та споруд від 28.03.2023, складеного експертом ФОП ОСОБА_2 з метою визначення згідно Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000 класу об`єкту, належний позивачу об`єкт за адресою вул. Центральна, 2Д, с. Кривоносівка, щодо якого складено спірне податкове повідомлення-рішення №0-2308- UA054881, «відповідає коду класифікатору 127 Будівлі нежитлові інші класу 1271 Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства 1271.3 Будівлі для зберігання зерна».

Також у матеріалах справи наявна довідка з ЄДР від 24.07.2024, зі змісту якої вбачається, що основним видом діяльності позивача за КВЕД є 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Визначення сільськогосподарський товаровиробник міститься у статті 1 Закону України Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років від 18 січня 2001 року №2238-ІІІ, сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття виробники сільськогосподарської продукції.

Так, відповідно до приписів статті 1 Закону України Про сільськогосподарський перепис виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Технологія виробництва сільськогосподарської продукції - це тривалий у часі процес, який вимагає наявності, використання та застосування необхідних засобів, у т.ч. нерухомого та рухомого майна, способів, послідовності виконання робіт у сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що 17.10.2022 позивачем зареєстровано об`єкт, щодо якого складено спірне ППР та оформлено право користування земельними ділянками площею 2,3737 га, на якій він розташований, шляхом укладення із Зорівською сільською радою договору оренди 17.02.2023 із проведенням державної реєстрації права користування цією ж датою. Отже саме після такої реєстрації об`єкта, позивач розпочав його використовувати безпосередньо за призначенням.

При цьому, суд не бере до уваги доводи контролюючого органу щодо не проведення позивачем звірки, оскільки проведення звірки є правом платника, а не обов`язком, а також не впливає на відсутність у нього об`єкта оподаткування.

Таким чином, позивач має право на пільги, передбачені що підпунктом ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що зумовлює протиправність нарахування йому спірних податкових зобов`язань, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 №0-2308- UA0054881.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 03.04.2024 №0-2308- UA0054881.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Валентина ЯНКІВСЬКА