Справа № 500/4364/24
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 рокуСправа № 500/4364/24 пров. № А/857/1275/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

при секретарі судового засідання Гладкій С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року (суддя Дерех Н.В., м.Тернопіль, повний текст складено 29 листопада 2024 року), -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області (далі Головне управління) в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 24.01.2024 №5 (далі ППР).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року в задоволенні позову відмолено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В доводах апеляційної скарги вказує, що поставка транспортного засобу була здійснена позивачем у зазначений у договорі строк (90 днів), не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку (180 днів) розрахунків з дня здійснення авансового платежу (13.05.2022), що свідчить, про відсутність у діях ОСОБА_1 порушень вимог пункту 1, пункту 3 статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» (далі Закон №2473-VIII). Зазначає, що реєстрація права власності на транспортні засоби не є придбанням, а є лише засвідченням/констатацією факту, що таке придбання/набуття права власності новим власником не відбулось. Крім того, право власності на рухоме та нерухоме майно в Україні реєструється на фізичну особу, а не на фізичну особу-підприємця (далі ФОП).

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду законними та обґрунтованими, просить залишити його без змін, а апеляційну скарги - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість застосування до позивача пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управління, основний вид діяльності: КВЕД 62.02 - консультування з питань інформатизації. 45.32 роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У період з 08.12.2023 по 11.12.2023 посадовими особами Головного управління проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог валютного законодавства по зовнішньоекономічному контракту від 05.05.2022 №05/05/22 за період з 05.05.2022 по 06.11.2023, за результатами якої складено акт від 14.12.2023 №11016/19-00-24-05/ (далі Акт).

Проведеною перевіркою встановлено порушення пунктів 1, 3 статті 13 Закону України №2473-VІІІ «Про валюту і валютні операції» та пункту 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 №18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі Постанова №18) по зовнішньоекономічному контракту №05/05/22 від 05.05.2022 (далі Контракт) в результаті чого нараховано 1899950 грн пені.

В подальшому, 24.01.2024 Головним управлінням прийнято ППР, яким, на підставі Акта, застосовано суму штрафних санкцій (штрафів) та/або пені, в тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності 1899950 грн за платежем пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД, невиконання зобов`язань та штрафних санкцій за порушення вимог валютного законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Поряд з цим, підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК, встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до норм підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Згідно з підпункту 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 ПК пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства регламентовано приписами Закону № 2473-VIII.

Статтею 13 вказаного Закону врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Так, частиною першою статті 13 Закону № 2473-VIII встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону № 2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до цього Закону є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина четверта статті 11 Закону № 2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина шоста статті 11 Закону № 2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (частина восьма статті 13 Закону № 2473-VIII).

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

Частинами першою-третьою статті 3 Закону № 2473-VIII передбачено, що відносини, які виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Отже, спірні правовідносини є специфічними та врегульовані спеціальним Законом № 2473-VIII, і саме норми вказаного Закону підлягають застосуванню, зокрема і в питанні нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу «Перехідні положення» ПК протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню, проте така застосовна у сфері справляння податків і зборів та не підлягає застосуванню у сфері регулювання валютних правовідносин.

Крім того, зміни до положень Закону № 2473-VIII здійснюються виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Однак до Закону №2473-VIII не вносились норми, які б дозволяли не застосовувати пеню (звільняли від застосування пені) за порушення строку розрахунків в іноземній валюті у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

При цьому, маючи на меті звільнити суб`єктів господарювання, які вчинили правопорушення, у вигляд порушення строків розрахунків, від відповідальності у вигляді пені законодавець вносить відповідні зміни саме до Закону України «Про валюту і валютні операції».

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» статтю 16 Закону № 2473-VIII доповнено пунктом 13 такого змісту: « 13. Відповідальність, передбачена частиною п`ятою статті 13 цього Закону, не застосовується до резидентів - суб`єктів господарювання, що вчинили відповідне правопорушення, якщо імпортні операції не можуть бути завершені внаслідок дії постанови Кабінету Міністрів України «Про застосування заборони ввезення товарів з російської федерації» від 09.04.2022 № 426».

Тобто, у разі якби законодавець мав на меті звільнити суб`єктів господарювання від відповідальності шляхом не нарахування (не застосування) пені під час дії карантину (COVID- 19), відповідні зміни (чи обмеження в застосуванні) були б внесені саме до Закону України «Про валюту і валютні операції», проте таких змін внесено не було.

Отже, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 13 Закону № 2473-VIII, за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого Кабінету Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу «Перехідні положення» ПК.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 23.07.2024 у справі № 240/25642/22, а також постанові Верховного Суду від 29.08.2024 у справі № 280/7416/23.

Крім того, пунктом 14-2 №18 встановлено граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05.04.2022 зменшено з 365 днів до 90 календарних днів. В подальшому граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів здійснених з 05.04.2022 згідно постанови Національного банку України від 07.06.2022 № 113 становили 120 днів, а згідно постанови Національного банку України від 07.07.2022 № 142 180 днів.

Отже, у спірному періоді граничні строки розрахунків за операціями з експорту товарів становлять 180 календарних днів.

В свою чергу, Законом України № 2118-IX від 03.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану» підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК доповнено пунктом 69.

Відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Проте, як вже було зазначено вище, питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно Законом № 2473-VIII. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону. У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону (стаття 3).

Відповідних змін до Закону № 2473-VIII в частині зупинення перебігу строків не вносилось.

Не зупинялись відповідні строки і нормативними документами Національного банку України, який відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII встановлює граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

З матеріалів справи видно, що в періоді, що який перевірявся, платник податків ФОП ОСОБА_1 уклав Контракт на купівлю автомобіля MAN 26/400TGS, дата випуску 05.12.2012 із нерезидентом-фірмою «C.Freiberg Bau- Management Gmbx» (Німеччина), загальною вартістю - 52000 євро. Банківські реквізити резидента - р/р № НОМЕР_1 АТ «МОТОР - Банк». Умови поставки - FCA - Вайсенфельдс (Німеччина). Директор фірми-нерезидента - Кристоф Фрайберг, умови поставки: FCA Вайсенфельдс (Німеччина). Термін дії контракту з дня його підписання і діє до 31.12.2023.

Предмет даного Контракту - імпорт товарів «Сідельний тягач» та, відповідно, до проформи - рахунку від 05.05.2022 транспортний засіб MAN 26/400TGS, колір blau, VIN код № НОМЕР_2 , номер НОМЕР_3 , дата випуску 05.12.2012.

Відповідно до умов Контракту, загальна вартість контракту становить 52000 євро та ціна товару визначається в євро і вказується у проформі-інвойсі Продавця (Розділ 3 Контракту). У представленому Контракті у пункту 4 (Умови розрахунків) зазначено, що оплата товару здійснюється простим банківським переказом на розрахунковий рахунок продавця. Комісія за відправлення платежу здійснюється за рахунок покупця. Умови оплати вказуються в проформі-інвойсі, розрахунки проводяться згідно проформи-інвойсу.

У зв`язку із надходженням інформації ДПС листом від 02.01.2023 (вх. Головного управління №29/7/99-00-05-07-01-07 від 02.01.2023) про виявлені факти ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків або строки, визначені у висновках, грошових коштів чи товарів по зовнішньоекономічному контракту №05/05/22 від 05.05.2022 станом на 01.12.2022, де зазначено номер Контракту; дата зовнішньоекономічного Контракту - 05.05.2022; дата авансового платежу - 13.05.2022; код банку (МФО) - 313009 (АТ «МОТОР - Банк»), ГУ ДПС у Тернопільській області, з метою здійснення контролю за дотриманням вимог валютного законодавства, на адресу позивача 06.01.2023 направило запит про надання пояснення та документального підтвердження господарських операцій.

У відповідь на вказаний запит позивач надав відповідь листом №1 від 10.02.2023 та первинні документи щодо документального підтвердження господарських операцій, проведених із нерезидентом, для з`ясування їх реальності та дотримання вимог валютного законодавства, а саме: - Контракт; - проформа-рахунок № б/н від 05.05.2022; - SWIFT рахунок про перерахування коштів 13.05.2022 в сумі 52000 євро по договору від 05.05.2022 №05/05/22; - виписка з Волочиського відділення АТ «МОТОР - Банк» за рахунком № НОМЕР_1 за період з 11.05.2022 по 13.05.2022.

Зокрема, у листі №1 (вх.№5859/6 від 16.02.2023) позивач вказав, що станом на 10.02.2023 фірмою «C.Freiberg Bau-Management Gmbx» (Німеччина) даний транспортний засіб не поставлений.

При цьому позивачем на запит контролюючого органу не подані вантажні митні декларації, які підтверджують ввіз товару по контракту ні до проведення перевірки контролюючим органом, ні під час проведення ним документальної позапланової невиїзної перевірки.

Разом з тим, у відповідності до приписів підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 ПК позивач був зобов`язаний надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження, тим більше, якщо на момент подачі відповіді , позивач уже володів інформацією про перетин товару митного контролю.

В подальшому, Головне управління зверталося до позивача про надання письмових пояснень та документальних підтверджень, щодо завершення господарських операцій по Контракту, рекомендованими листами з повідомленнями про вручення за адресою проживання та адресою фактичного перебування: - 28.07.2023 №14370/6/19-00-24-05-04 (підтверджено поштовим повідомленням від 28.07.2023 №501 про вручення 10.08.2023); - 29.09.2023 №18705/6/19-00-24-05-04 (підтверджено поштовим повідомленням від 29.09.2023 №370 про вручення 04.10.2023), однак, у спірному випадку жодної відповіді від позивача не надходило..

В розрізі викладеного, суд першої інстанції вірно резюмував, що по Контракту валютні кошти були перераховані на рахунок компанії «C.Freiberg Bau-Management Gmbx» (Німеччина) 13.05.2022 в сумі 52000 євро, однак ввезення транспортного засобу MAN 26/4000TGS, дата випуску 05.12.2012 станом на 11.12.2023 (дата завершення перевірки) не відбулось. При цьому, датою виникнення заборгованості по Контракту на суму 52 000 євро - з 09.11.2022 (курс НБУ станом на 09.11.2022 - 36,5375 грн/євро) по 06.11.2023.

У контексті частини п`ятої статті 13 Закону №2473-VIII, загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Стосовно посилання позивача, про те, що право власності на рухоме та нерухоме майно в Україні реєструється на фізичну особу, а не на ФОП, то слід звернути увагу на із поданої митної декларації видно, що остання складена на ОСОБА_1 як на фізичну особу, що не є суб`єктом зовнішньоекономічної діяльності по Контракту. Зазначений документ, а саме митна декларація, складена на фізичну особу, не може бути врахована судом, як доказ на підтвердження ввезення імпортного товару по Контракту, оскільки сторонами у ньому зазначені ФОП та фірма нерезедент «C.Freiberg BauManagement Gmbx».

Відтак, зважаючи на викладені обставини та наведені норми, позивач порушив приписи валютного законодавства та не надав інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження.

Таким чином, є правомірним та обґрунтованим застосуванням відповідачем до позивача, пені за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, а тому спірне ППР, не підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.

Керуючись статтями 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 18 березня 2025 року.