Справа № 641/9267/24
Суддя: Онупко М. Ю.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Комінтернівський районний суд м.Харкова
Провадження № 2-а/641/23/2025 Справа №641/9267/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року м.Харків

Комінтернівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Онупко М.Ю.,

за участю секретаря Робочої М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 по справі про адміністративне правопорушення № 3095 від 17.12.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, закрити справу про адміністративне правопорушення ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , стягнути з відповідачів судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він є військовозобов?язаним, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується витягом з «Резерв+». 12.12.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання відстрочки від призову на військову службу.

Так 13.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 виготовлена довідка від 13.12.2024 № 5119, про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 17.12.2024 року він, з метою отримання вищезазначеної довідки про відстрочку, особисто та добровільно, прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де, службовими особами було повідомлено, що ним порушено законодавство про мобілізацію та зараз його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. 17.12.2024 року, начальником ВВОБ ІНФОРМАЦІЯ_6 майором ОСОБА_2 , позивача, складено протокол № 3094, відповідно до якого його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. В протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год. 30 хв. 17.12. 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: м. Харків. пр. Героїв Харкова, 96-А, кабінет № 61. Так 17.12.2024 року начальником Слобідського об?єднаного ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , відносно позивача винесена постанова № 3095, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у сумі 17 000 грн.

Крім того вказав, що постанова № 3095 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 17.12.2024 року є протиправною, необгрунтованою, складеною відносно нього безпідставно, а відтак, наявні підстави для визнання протиправною та скасування постанови № 3095 від 17.12.2024 року та закриття справи про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Позивач зазначив, що жодних повісток чи повідомлень від відповідачів він не отримував та про необхідність з?явитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 18.10.2024 року о 11:00 год., йому відомо не було, про що він зазначив в протоколі № 3094 від 17.12.2024 року, та повідомив представника ІНФОРМАЦІЯ_6 . Доказів направлення йому повістки № 436594 відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_4 ні під час розгляду адміністративної справи 17.12.2024 року, ні під час особистого звернення 23.12.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 , всупереч вимог ст. 77 КАС України, не надано.

Крім того зазначив, що згідно протоколу № 3094 від 17.12.2024 року та постанови № 3095 від 17.12.2024 року, йому ІНФОРМАЦІЯ_3 , 17 грудня 2024, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, засобами поштового зв?язку АТ «Укрпошта», нібито направлялась повістка № 436594 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 18.10.2024р. о 11:00 год. для звірки військово-облікових даних. Таким чином, повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 18 жовтня 2024 йому нібито була направлена 17.12.2024 року, тобто через 2 місяця після дати, коли необхідно було прибути до ТЦК. В оскаржуваній постанові № 3095 від 17.12.2024 року зазначено, що повістка № 436594 направлена засобами поштового зв?язку, начебто, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 . Однак, адресою проживання позивача є АДРЕСА_1 .

Крім того вказав, що відповідачі були обізнані про місце його дійсного проживання, що підтверджується витягом із «Резерв+». Тобто, ІНФОРМАЦІЯ_3 та СПІ неправильно зазначено адресу його проживання, а саме допущено помилку у назві вулиці.

3 вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, а тому він був вимушений звернутися з позовом до суду.

Ухвалою суду від 27.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав та пояснив, що 12.12.2024 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою отримання відстрочки, в той же день йому було надано направлення для проходження ВЛК. 13.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 було виготовлено довідку про надання йому відстрочки, пізніше, а саме 17.12.2024 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де йому повідомили, що він знаходиться в розшуку.

Крім того пояснив, що в оскаржуваній постанові зазначено, що повістка направлена 17.12.2024 року, що не відповідає дійсності, адреса його проживання зазначено невірно, права не були роз`яснені, та взагалі оскаржувана постанова винесена за його відсутності.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 до судового засідання не з`явився, в наданому до суду клопотання просив справу розглядати за його відсутності, проти позовних вимог заперечував.

В наданому до суду відзиві на позов представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_5 зазначив, що 08.10.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов`язаному ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» була направлена повістка № 436594 за відомим задекларованим місцем проживання, а саме: АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 18.10.2024 року на 11 год. 00 хв. 17.10.2024 року вищезазначена повістка № 436594 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з відсутністю ОСОБА_1 за вказаною адресою.

Крім того вказав, що ОСОБА_1 був оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 18.10.2024 року о 11 год. 00 хв., однак у вказаний день та час до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився, про поважні причини неприбуття не повідомив, чим порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 17.12.2024 року у визначений час відбувся розгляд справи про адміністративне правопорушення скоєне ОСОБА_1 , та на якому останній був присутній.

До судового засідання представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_8 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не надав.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності приходить до наступного.

Згідно до протоколу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП № 3094 від 17.12.2024 року вбачається, що вказаний протокол був складений відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , задеклароване/зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки згідно ст. 268 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год. 30 хв. 17.12.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет № 31.

Відповідно до постанови по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про адміністративні правопорушення № 3095 від 17.12.2024 року, позивача по справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Згідно до змісту вищевказаної постанови 17.12.2024 року о 16-30 год., по прибуттю ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , було встановлено факт порушення ним, в особливий період, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2024 № 69 «Про загальну мобілізацію» (зі змінами) на території України оголошено проведення загальної мобілізації, яка неодноразово продовжувалась та проводиться по теперішній час. 17.12.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 військовозобов?язаному ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, засобами поштового зв?язку АТ «Укрпошта», була направлена повістка № 436594, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 18.10.2024 р. о 11:00 год., для звірки військово-облікових даних. Вищезазначена повістка № 436594 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_5 з відміткою про відсутність особи ОСОБА_1 за місцем проживання. Відповідно до п.41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджений Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв?язку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов?язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів. Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, ОСОБА_1 будучи оповіщений належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме на 18.10.2024 р. о 11:00 год., у вказану дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_5 , без поважних причин, не з?явився, за викликом, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україні з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 року № 303/2014) та діє на сьогодні, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУПАП).

Відповідно до інформації з Резерв+ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 уточнив данні 11.07.2024 року, та в графі «Адреса проживання» зазначено: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Так, статтею 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зокрема, відповідно ч.3 ст.210-1 КУпАП за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - передбачено стягнення у виді штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 ч.3 КУпАП, передбачає обов`язково встановлення вини особи у вчиненні правопорушення, зокрема свідомого допущення нею порушення приписів законодавства про мобілізацію.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Зокрема, згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З копії повістки № 436594, яка наявна в матеріалах справи, встановлено, що позивач викликався до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 11:00 год. 18.10.2024 року для уточнення даних, вказану повістку направлено засобами поштового зв`язку 08.10.2024 року адресату ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки про причини повернення зазначено 17.10.2024 "адресат відсутній за вказаною адресою".

Водночас в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.12.2024 року, так само і в оскаржуваній постанові, зазначено про направлення повістки ОСОБА_1 17.12.2024 року, однак доказів цього відповідачами до суду не надано.

Крім того в протоколі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП № 3094 від 17.12.2024 року та постанові по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП про адміністративні правопорушення № 3095 від 17.12.2024 року зазначено адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 . В той час як повістка № НОМЕР_1 направлялась за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскаржувана постанова № 3095 від 17.12.2024 року окрім іншого містить посилання на те, що ОСОБА_1 мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 18.10.2024 року, тобто раніше за направлення повістки (як зазначено в постанові 17.12.2024 року).

Відтак відповідачем не доведено те, що позивач був належно оповіщений повісткою № 436594 про необхідність явки 17.12.2024 року.

Отже, з досліджених судом доказів не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зокрема неявку на виклик до ОРТЦК, враховуючи те, що позивач, навіть не будучи оповіщеним про необхідність явки до ОРТЦК, з`явився до останнього.

Суд зазначає, що постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що протокол № 3094 від 17.12.2024 року та постанова № 3095 від 17.12.2024 року про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП складені в один день, 17.12.2024 року, що ставить під сумнів повноту та об`єктивність розгляду протоколу та винесення постанови з точки зору перевірки та дослідження доказів, а також надання можливості скористатися особі, яка притягається до адміністративної відповідальності своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, в тому числі залучити захисника чи подати власні докази у справі.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалюючи це судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова № 3095 від 17.12.2024 року прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які є важливими для прийняття такого рішення, а відтак, підлягає скасуванню, а провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП необхідно закрити.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення було порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення не була доведена, а тому позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України у зв`язку із задоволенням позову суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат по сплаті судового збору у сумі 605,60 гривень.

Крім того, при зверненні до суду позивачем надмірно сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн (1211,20 - 605,60), який підлягає поверненню з державного бюджету відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до приписів ч. 5 ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 8,9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову № 3095 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.12.2024 року відносно ОСОБА_1 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір при зверненні до суду з позовом в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. відповідно до квитанції до платіжної інструкції № 0.0..1 від 25.12.2024 року.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_11 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_12 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 20.03.2025 року.

Суддя - М. Ю. Онупко