Справа № 280/6487/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6487/24
(суддя Стрельнікової Н.В., м. Запоріжжя)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі №280/6487/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 11 липня 2024 звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, згідно з яким, просить суд:

- визнати протиправними дії Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області в частині відмови ОСОБА_1 , у видачі довідки (за формою визначеною органами Пенсійного Фонду України) про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, станом на 01.01.2023 у та станом на 01.01.2024 з урахуванням доплат за вислугу років та з зазначенням регіонального коефіцієнту у відповідності до винагороди діючого судді, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із розрахунку прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб, який складає відповідно 2684 гривні та 3 028 гривні;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області видати ОСОБА_1 , довідку (за формою визначеною органами Пенсійного Фонду України) про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, станом на 01.01.2023 та станом на 01.01.2024 з урахуванням доплат за вислугу років та з зазначенням регіонального коефіцієнту у відповідності до винагороди діючого судді, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України па 2023 рік», Закону України « Про Державний бюджет України на 2024 рік» із розрахунку прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб, який складає відповідно 2684 гривні та 3028 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а відповідач має видати відповідні довідки, натомість відповідач протиправно відмовив позивачу у видачі таких довідок.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки позов задоволено частково.

Суд, визнав протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2023 та 01.01.2024 у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01.01.2023 - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні, та з 01.01.2024 виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3028 гривень.

Зобов`язав Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області видати позивачу та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом:

- на 01.01.2023 - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого загального суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні;

- на 01.01.2024 - виходячи з базового посадового окладу судді місцевого загального суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та абзацу 4 статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі - 3028 гривень. У задоволенні іншої частини позову відмовив.

Рішення суду мотивовано тим, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 (2684,00 грн) та на 01.01.2024 (3028,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена, а саме на прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2102 грн, згідно з положеннями Закону України «Про Державний бюджет України» є неправомірним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що нарахування та виплата суддям суддівської винагороди у 2023-2024 роках неможливі без застосування положень законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та «Про Державний бюджет України на 2024 рік», якими визначається розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб та без застосування яких неможливо обрахувати посадовий оклад судді та розмір доплат до нього, а тому надання довідки із зазначенням розміру посадового окладу, який відрізняється від розміру посадового окладу працюючого судді, буде наданням завідомо неправдивої інформації. Така довідка не відповідатиме положенням п. 2 Розділу II та п. 4 Розділу IV Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції третя особа, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що з 01.01.2023, 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, становить 2102 грн. Зазначені норми законів про бюджет не визнавалися неконституційними, тому обов`язкові до виконання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що постановою Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515 - VIII у зв`язку з поданням заяви про відставку та відповідно до пунктів 2 та 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України позивача звільнено з посади судді Енергодарського міського суду Запорізької області.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області як отримувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, призначеного з 15.06.2016 року.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу та надсилання до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області довідки про суддівську винагороду, обчисливши розмір суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді: з 01 січня 2023 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривень, з 01 січня 2024 року - виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.

Відповідач листом від 21.05.2024 відповідач відмовив у задоволенні заяви, повідомив, що статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» для розрахунку базового посадового окладу судді затверджено окремий показник - прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, у розмірі 2102 гривні. У Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області відсутні підстави для надання довідки про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розрахованого на підставі прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 грн у 2023 році та 3028 грн у 2024 році (а.с.14).

Правомірність дій відповідача щодо відмови у виготовленні довідки про розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2023 року та станом на 01.01.2024 року для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.2, 4, 5 ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11.03.2020 діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV (далі - Закон № 966-XIV) прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Отже, у змісті ст. 1 Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону №966-XIV передбачено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Виходячи з аналізу вищезазначених положень, Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Також, судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

При цьому, приписами Законів України «Про Державний бюджет» був введений новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2102 грн.

В той же час, зміни до Закону №1402-VIII та Закону № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму чи розширення переліку видів такого не вносилися, відтак, колегія суддів вважає, що законних підстав для застосування прожиткового мінімуму 2021 грн, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах висловив Верховний Суд у постановах від 22.06.2023 по справі № 400/4904/21, від 12.07.2023 у справі № 140/5481/22, від 21.09.2023 у справі №380/25627/21.

Частиною 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Зважаючи на те, що розрахунок суддівської винагороди має бути здійсненим виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, що свідчить про зміну розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд апеляційної інстанції вважає, що ці обставини є підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання та як наслідок для видачі позивачу оновленої довідки.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що нарахування та виплата діючим суддям суддівської винагороди у 2023-2024 роках виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» розмір якого становить 2102 грн не може бути підставою для відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області - залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі №280/6487/24 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 18 березня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов