Справа № 380/16602/24
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/16602/24 пров. № А/857/25580/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 380/16602/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною відмови,-

суддя у І інстанції Кондратюк Ю.С.,

час ухвалення рішення 11.09.2024,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складення повного тексту рішення 11.09.2024,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі апелянт, відповідач), у якому просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років за періоди з 01.04.2019 по день фактичної виплати заборгованої частини пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/9132/21, та з 01.03.2019 по день фактичної виплати заборгованої частини пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/4334/22, та проведенні виплат нарахованих сум компенсації у тих же місяцях, у яких здійсняться виплати заборгованості на виконання зазначених рішень суду за відповідні місяці, згідно з приписами Закону України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років за періоди з 01.04.2019 по день фактичної виплати заборгованої частини пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/9132/21, та з 01.03.2019 по день фактичної виплати заборгованої частини пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/4334/22, та провести виплати нарахованих сум компенсації у тих же місяцях, у яких здійсняться виплати заборгованості на виконання зазначених рішень суду за відповідні місяці, згідно приписами Закону України від 19.10.2000 № 2050-I «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з метою реалізації свого права на отримання компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії звернувся до відповідача з заявою про виплату такої компенсації, але отримав відмову.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11.09.2024 у справі №380/16602/24 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років за періоди з 01.04.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/9132/21, та з 05.03.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/4334/22 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років за періоди з 01.04.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/9132/21, та з 05.03.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/4334/22 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що кошти (доплата на виконання судових рішень) на час звернення позивача до суду та на час ухвалення оскаржуваного судового рішення позивачу не виплачено.

Виплата сум донарахованих на виконання судових рішень буде здійснена за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Згідно з приписами ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція міясяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата коштів на виконання судових рішень не проведена, а тому задоволення вимоги щодо проведення нарахування компенсації є передчасним.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому з додатковим обґрунтуванням, позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що поведінка відповідача у спірних правовідносинах не відповідає визначеному ч. 2 ст. 2 КАС України критерію законності, та порушує право позивача на компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії.

За таких обставин дії відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років за періоди з 01.04.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/9132/21, та з 05.03.2019 (а не з 01.03.2019, як цього просить позивач) по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/4334/22 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 є протиправними, тому першу позовну вимогу задоволено частково.

Друга позовна вимога є похідною від першої позовної вимоги та підлягає до часткового задоволення шляхом зобов`язання відповідача нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків виплати пенсії за вислугу років за періоди з 01.04.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі № 380/9132/21, та з 05.03.2019 по день фактичної виплати частини пенсії, нарахованої та не виплаченої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі № 380/4334/22 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ та Порядку проведення компенсації громадянами втрати частини грошових доходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов потрібно задовольнити частково.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2021 у справі 380/9132/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_2 з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки поданої ІНФОРМАЦІЯ_1 оновленої довідки № С/696 від 29.04.2021 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 у справі 380/4334/22 зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перерахувати та виплатити ОСОБА_3 основний розмір його пенсії за вислугу років у розмірі 89% грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019 в оновленій довідці від 29.04.2021 №С/696, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , з урахуванням виплачених сум; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_3 пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 05.03.2019 по 03.09.2019, виходячи з розрахунку 100% суми підвищення пенсії, з моменту підвищення розміру грошового забезпечення військовослужбовців на підставі постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, визначеного станом на 01.03.2018.

На виконання рішень суду відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивача.

Доплата нарахованої та не виплаченої частини пенсії на виконання рішень судів становить в сукупності 256117,31 грн.

У зв`язку з порушенням строків виплати пенсії позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв?язку з порушенням строків їх виплати.

Листом від 26.06.2024 відповідач повідомив, що пенсія позивача перерахована та виплачується відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстави для нарахування компенсації відсутні.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Частиною другою статті 55 Закону №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050).

Статтею 1 Закону № 2050 встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2050 компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:

пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діяла до 26 лютого 2021 року);

пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника (частина друга статті 2 Закону № 2050-III у редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року).

На підставі статті 3 Закону № 2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

На підставі статті 4 Закону № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як визначено в абзаці першому статті 7 Закону № 2050 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Колегія суддів враховує, що подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі № 560/8194/20 (постанова від 02.04.2024).

У вказаній справі, Судова палата сформулювала такі висновки:

« 24.(…) пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом № 2050-ІІІ, який, проте, не визначає спеціальних строків для звернення до суду (…)

29.Отже, Судова палата доходить висновку, що умовами для виплати суми компенсації у справі, що розглядається, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів - пенсії та нарахування доходів (у тому числі, за рішенням суду). А виплата компенсації втрати частини доходів повинна здійснюватися у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості.

30.При цьому норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

31.Аналіз норм статей 1, 2, 4 Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 свідчить, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - органу Пенсійного фонду України) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості з перерахованої пенсії»

Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків виплати його пенсії. Натомість обов`язок з її виплати виникає у випадку порушення строків виплати доходів та виплати нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

За приписами Закону № 2050-ІІІ пенсійний орган зобов`язаний при виплаті цієї заборгованості нарахувати та виплатити позивачу компенсації втрати частини доходів.

З наведеного слідує, що коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Так, апеляційним судом з`ясовано, що щодо виконання судового рішення у справі №380/9132/21, то на його виконання відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, доплата до пенсії за рішенням суду за період з квітня 2019 по січень 2022 становить 131390,23 грн (а.с.19), а на виконання рішення суду у справі №380/4334/22 за період з квітня 2019 року по серпень 2022 року 124727,08 грн (а.с.20).

Однак, виплата відповідних сум ще не виконана, що сторонами не заперечується.

Про це зазначено як у листі-відповіді відповідача на звернення позивача від 26.06.2024, відзиві на позовну заяву, так і апеляційній скарзі

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про передчасність вимог, оскільки остаточна виплата позивачу перерахованої пенсії наразі не здійснена.

Отже, право позивача на отримання компенсації втрати частини доходів ще не було порушено суб`єктом владних повноважень, тому звернення до суду з цими позовними вимогами є передчасним.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо виникнуть у майбутньому, в задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати пенсії, оскільки такі вимоги є передчасними, а відтак правові підстави для їх задоволення відсутні.

Підсумовуючи викладене у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції не у повній мірі надано оцінку письмовим доказам долученим до матеріалів справи, доводам сторін та прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції передчасно прийнято рішення про часткове задоволення позову

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню.

Відповідно до ст.139 КАС України судовий збір розподілу не підлягає.

Керуючись статтями 241, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 вересня 2024 року у справі № 380/16602/24 скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк