Справа № 336/6797/24
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2025-01-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/6797/24
Провадження № 2-а/333/32/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Михайлової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Запоріжжі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Приладишева Наталія Геннадіївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Приладишева Н.Г. звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , в якому просить скасувати постанову № 216 від 17.06.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що було складено протокол № 216 стосовно ОСОБА_1 , в якому відсутні докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , відсутні дати його складення, невірно зазначено прізвище особи, не зазначено суть адміністративного правопорушення в графі підпис особи яка склала протокол, відсутній підпис такої особи, тобто протокол не підписаний взагалі посадовою особою, яка його складала. В графі «до протоколу додається», відображено лише копія паспорта та ІПН ОСОБА_1 . Докази на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відсутні. Протокол складено з порушеннями Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 р № 3. Оскільки винесення у подальшому тимчасово виконуючим обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 оскаржуваної постанови № 216 по справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2024 р. відбувалося саме на підставі неналежно оформленого Протоколу № 216, в якому не було належно зафіксовано докази які б, підтверджували вину та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, то така оскаржувана постанова винесена незаконно та безпідставно.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05.11.2024 року відкрито провадження по адміністративній справі, постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

18.12.2024 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що приставка ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 не обмежує ОСОБА_2 в виконанні функціональних обов`язків. Також зазначає , що 12.06.2024 року , Позивачу як військовозобов`язаному видано направлення на військово лікарську комісію для проходження медичного огляду, направлення №407 від 12.06.2024 року. Під час вручення направлення Позивач відмовився від її проходження, за цим фактом було складено акт про відмову. На даний час відсутні будь які данні, що Позивач пройшов або почав проходити ВЛК, таким чином Позивач умисно продовжує ухилятися від виконання своїх обов`язків.

Позивач та його представник, будучи повідомленими судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав через канцелярію заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Скористався своїм правом на надання відзиву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, якщо відповідно до положень КАС України розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення призовниками, військозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно оскаржуваної постанови, позивача визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою передбачено відповідальність за порушення призовниками, військозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Згідно ч.10 ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: - уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; -прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; - проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно; - проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; -виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини щодо військового обов`язку та військової служби.

Об`єктивна сторона правопорушення, полягає у порушенні законодавства про військовий обов`язок та військову службу.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Суб`єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

Суд зазначає, що необхідно мати сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, які характеризують діяння як правопорушення та які є необхідними та достатніми для притягнення до юридичної відповідальності.

Отже, склад адміністративного правопорушення це сукупність установлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, наявність яких характеризує діяння як адміністративне правопорушення (проступок). Вказаними ознаками адміністративного правопорушення є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона.

Суд зауважує, що основною й обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння. Відсутність цієї ознаки виключає склад будь-якого адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Верховний Суд у постанові від 27.06.2019 р. по справі № 560/751/17зазначив, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Як слідує з ч.1-2 ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Досліджуючи поданий до суду протокол № 216 від 17.06.2024 складений стосовно ОСОБА_1 , виявлено відсутність дати його складення, а в графі такої дати вказано час 10:00 год., проте невідомо якого дня, місяця та року, невірно зазначено прізвище особи, яка притягається до відповідальності, а саме невірно вказано « ОСОБА_3 », коли вірним є « ОСОБА_4 », в графі суть адміністративного правопорушення після переліку положень законодавства після слова громадянин, де мало б бути зазначено прізвище та ініціали особи, яка притягається до відповідальності, з невідомих причин зазначено слово « ОСОБА_5 », коли мало б значитися ПІБ Позивача, в графі підпис особи яка склала протокол, відсутній підпис такої особи, тобто протокол не підписаний взагалі посадовою особою, яка його складала.

Також, в графі «до протоколу додається», відображено лише копія паспорта та ІПН ОСОБА_1 .

Докази на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а саме будь-які свідки даного, відомості про факт складення направлення на ВЛК, Акт відмови ОСОБА_1 від проходження ВЛК, відеозаписи фіксації факту відмови від проходження ВЛК відсутні.

У відповідності до п.6 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 р № 3, до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Докази на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_1 правопорушення відсутні.

За таких умов, сам по собі факт складення протоколу про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, без обґрунтування його доказами і їх відображення в ньому, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскільки винесення у подальшому тимчасово виконуючим обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 оскаржуваної постанови № 216 по справі про адміністративне правопорушення від 17.06.2024 р. відбувалося саме на підставі неналежно оформленого Протоколу № 216, в якому не було належно зафіксовано докази які б, підтверджували вину та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, то така оскаржувана постанова винесена незаконно та безпідставно.

Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 р № 3, затверджено додаток 4, в якому міститься форма постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З зазначеної форми слідує, що в її назві має бути зазначено конкретну частину та статтю КУпАП, за якою вона винесена.

Разом з тим, з оскаржуваної постанови вбачається, що в ній відсутнє посилання на зазначені відомості, що в свою чергу не дає підстав зрозуміти, за якою нормою КУпАП вона винесена.

З зазначеного слідує, що оскаржувана постанова не відповідає затвердженій Інструкцією формі.

У оскаржуваній постанові невірно зазначено Прізвище особи, яка притягається до відповідальності, тобто замість правильного « ОСОБА_6 » зазначено невірно « ОСОБА_3 », а також невірно відображено дату народження Позивача « ІНФОРМАЦІЯ_3 », коли вірним є « ІНФОРМАЦІЯ_3 », крім того, у резолютивній частині постанови вказано притягнути громадянина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності. Тобто оскаржувана постанова складена у відношенні іншої особи, а не Позивача.

Також в постанові зазначено, що за фактом відмови Позивача від проходження ВЛК був складений Акт про відмову від проходження медичної комісії, при складанні якого Позивачу, довели до відома вимоги законодавства щодо відповідальності за ухилення від проходження ВЛК та мобілізації. Однак, акт про відмову від проходження медичної комісії та докази доведення до відома вимог законодавства відсутні.

Постанова №216 містить інформацію, що Позивач не з`явився 17.06.2024 р. на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 та причини неявки не повідомив. Однак, в матеріалах справи наявні заява про неможливість прибуття на розгляд справи з доказами направлення через перебування на лікуванні, що свідчить про поважність причин неявки та належне повідомлення про неможливість прибуття.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У резолютивній частині оскаржуваної постанови зазначено притягнути ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 до адміністративної відповідальності і накласти на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 р № 3, затверджено додаток 4, в якому міститься форма постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Зі змісту такої форми, можна констатувати, що конкретна частина та стаття КУпАП може не вказуватися в резолютивній частині постанови після слова «Постановив», якщо в її шапці (найменуванні) відображено посилання на відповідну частину та статтю КУпАП.

Лише в такому випадку, розуміється, яка частина та стаття застосована до Позивача, що не вимагає повторно дублювати таку статтю в резолютивній частині постанови. В іншому ж випадку, не зазначення в резолютивній частині постанови відповідної частини статті КУпАП, за якою відбувається притягнення особи до адміністративної відповідальності є протиправним та породжує правову невизначеність.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 р. по справі № 263/15738/16-а зазначив, що: «Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення. Дотримання даних вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови у судовому порядку».

Надаючи оцінку доводам позивача, суд зазначає, що процедурні порушення допущені тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 при притягненні Сєрова до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є достатньою підставою для скасування постанови № 216 від 17.06.2024 і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Поміж іншого, позивач в обґрунтування своєї позиції посилається на порушення відповідачем вимог складання протоколів та оформлення матеріалів про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності врегульовано Інструкцією зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженою наказом Міністерства оборони №3 від 1.01.2024 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 5.01.2024 року за №36/41381 (далі Інструкція).

Згідно п. 3 Розділу ІІ Інструкції, у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до п. 6 Розділу ІІ Інструкції, до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Ті ж самі вимоги поширюються на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Зокрема, зазначаємо, що презумпція невинуватості закріплена в ст.62 Конституції України кореспондується з принципом верховенства права в Україні.

У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 р. та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06.12.1998 р. Європейський Суд з прав людини зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 08.07.2020 р. по справі №463/1352/16-а зробив висновок, що: «У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи».

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що посадова особа, яка притягнула ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не зазначила в постанові № 216 від 17.06.2024 конкретних доказів вчинення правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, а провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо позивача закрити. скасуванню, а справа закриттю.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн.

Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача, за рахунок його бюджетних асигнувань підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 605,60 грн.

Керуючись ст. ст.77,90, 139, 162,268-272,286,293,295,297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник Приладишева Наталія Геннадіївна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово виконуючого обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 216 від 17.06.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесену тимчасово виконуючим обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 гривень 60 коп. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.) .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )

Представник позивача - адвокат Приладишева Наталія Геннадіївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 860.

Відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_6 (ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ).

Відповідач 2: Тимчасово виконуючий обов?язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_2 ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя А.В. Михайлова