Справа № 320/38132/24
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2024 року позивач - ПП "Будпостач" звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці, яким просив визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці від 02 травня 2024 року UA902080/2024/000088/1 про коригування митної вартості товарів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду суперечать фактичним обставинам справи, судом неповно досліджено докази.

Апелянт наголосив, що декларантом не було надано митниці у повному обсязі документальне підтвердження відомостей про транспортування партії оцінюваних товарів до ввезення на митну територію України, а саме за новим маршрутом транспортування SHANGHAI (Китай) - Гданськ (Польща) - Замосць Бортатиче (Польща) - Хрубешув (Польща) - Ізов (Україна), а також не надано в повному обсязі документальне підтвердження відомостей про вартість транспортно-експедиційних послуг, які є обов`язковою складовою митної вартості.

Також зазначив про те, що під час декларування товару представником позивача не було надано документи на підтвердження заявленої митної вартості, та документи, що можуть впливати на визначення митної вартості оцінюваного товару, а тому у митниці були відсутні правові підстави для визначення митної вартості за ціною договору.

Позивачем подано до суду відзив, відповідно до якого останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги оскільки обґрунтована встановив порушення митного органу при визначенні митної вартості без зазначення обсягу партії, умов поставки, комерційних умов, взятих за основу при визначені митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 08 квітня 2013 року між позивачем (далі в т.ч. покупець) та компанією SUZHOU YMD MACHINERY CO, LTD. (Китай) (далі в т.ч. продавець) було укладено прямий контракт №335 відповідно до якого продавець виробляє та продає, а покупець оплачує і отримує бетонозмішувачі, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

24 лютого 2020 року для організації перевезення товарів до України позивач уклав з ТОВ "Мерск Україна Лтд" (далі - експедитор) договір транспортного експедирування №UA00072711.

14 лютого 2022 року для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією Maersk A/S (Данія) (далі - перевізник) договір №UA00072649 на перевезення зовнішньоторговельних вантажів.

14 грудня 2023 року продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів та виписав проформу інвойс №YMD-BUD-20230109 5-6 на суму 513 246,00 доларів США і комерційний інвойс №YMD-BUD-20230109-6-1 для оплати товарів за ціною 133 172,00 доларів США.

22 грудня 2023 року позивач згідно з контрактом від 08 квітня 2013 року №335 відкрив на ім?я продавця в АТ "Сенс Банк" акредитив №1А27/202326 на суму 513 246,00 доларів США, для оплати товарів, вказаних у комерційному інвойсі від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109-6-1.

06 січня 2024 року для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю була оформлена митна декларація №00087190.

17 січня 2024 року продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент №234525828.

18 січня 2024 року на товари, що вказані в комерційному інвойсі, був виписаний сертифікат походження №24C3205A0075/00003R.

28 лютого 2024 року, враховуючи, що товари були завантажені у різні контейнери, для уникнення простою транспорту, позивачем на підставі комерційного інвойсу №YMD-BUD-20230109-6-1 від 14.12.2023 були виписані:

- специфікація №2 на товари в контейнері №MRSU5411485 за ціною 31 588,00 доларів США;

- специфікація №5 на товари в контейнері №MRKU3617962 за ціною 31 588,00 доларів США;

Загальна сума по двом специфікаціям становить 63 176,00 доларів США.

01 березня 2024 року для оплати позивачем наданих транспортних та експедиційних послуг експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" виписав рахунок фактуру НОМЕР_3, а перевізник компанія Maersk A/S (Данія) виписав інвойси НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

05 березня 2024 року експедитор ТОВ "Мерск Україна Лтд" для підтвердження витрат на транспортування товарів оформив позивачу довідку про транспортні витрати №31.

На підставі залізничної накладної УМВС від 09 квітня 2024 року №03101 товари були доставлені з порту Гданськ (Польща) до ТОВ "Західний контейнерний термінал" м. Тернополя.

Відповідно до товарно-транспортних накладних CMR від 30 квітня 2024 року №1485 та від 01 травня 2024 року №7962 товари доставлені із ТОВ "Західний контейнерний термінал" м. Тернополя до Черкаської митниці.

22 квітня 2024 року позивач надав Черкаській митниці листа про те, що товар який поставляється по інвойсу №YMD-BUD-20230109-6-1 від 14 грудня 2023 року під час перевезення не страхувався, дана поставка постачається на умовах акредитиву з відстроченням платежу на 180 днів від дати вказаної в коносаменті та день оплати ще не наступив.

02 травня 2024 року позивач подав Черкаській митниці митну декларацію №24UA87U4 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 63 176,00 доларів США.

02 травня 2024 року Черкаська митниця направив декларанту електронне повідомлення №1018542, у якому зазначила, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару (яка підлягає сплаті) та зобов`язав декларанта надати додаткові документи:

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінтованих товарів;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

02 травня 2024 року у відповідь на електронне повідомлення №1018542 позивач направив до митного органу лист, у якому зазначив, що надати інші додаткові документи немає можливості.

02 травня 2024 року Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів UA902080/2024/000088/1, яким визначила митну вартість імпортованих позивачем товарів бетонозмішувачі, за резервним методом.

02 травня 2024 року Черкаська митниця виписала картку відмови в прийнятті митної декларації та митному оформленні товарів №UA902080/2024/000129.

Вважаючи протиправним рішення про коригування митної вартості товарів позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що Митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару, при цьому, надані митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам Митного кодексу України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1).

У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості (ч. 4).

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене (ч. 8).

За правилами ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 ст. 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 4 ст. 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1-3 ст. 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 вказаної статті).

Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч. 1).

Частиною 7 ст. 55 МК України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з ч. 8 ст. 55МК України, протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати органу доходів і зборів додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України, у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом.

Положення ст. 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5).

Платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця (ч. 6).

Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (ч. 7).

Термін "ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті" стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню (ч. 8).

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України, а саме ст. 53 МК України, заборонено.

Водночас, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Частиною 3 ст. 54 МК України встановлено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Статтею 55 Митного кодексу встановлено порядок коригування митної вартості товарів.

Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 №598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Як встановлено судом першої інстанції в електронному повідомленні від 02 травня 2024 року №1018542 відповідачем не наведено жодних обґрунтованих підстав для витребування додаткових документів, не наведено жодних доказів того, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до змісту електронного повідомлення митниці, в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до п. 5 ст. 54, п. 1, 4 ст. 337, 320 Митного кодексу України встановлено, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, не містять усіх відомостей щодо фактично сплаченої ціни товару, а також щодо числових значень складових митної вартості: для підтвердження заявлених витрат на транспортування до ввезення на митну територію України декларантом надано: рахунок від 01 березня 2024 року НОМЕР_3 від імені Мерск Україна ЛТД, та рахунки від 01 березня 2024 року НОМЕР_1, НОМЕР_2 MAERSK A/S.

За результатом співставлення заявлених митниці відомостей з відомостями, які містяться в зазначених вище документах встановлено:

- в рахунку від 01 березня 2024 року НОМЕР_1 зазначено числове значення витрат "terminal handling service in Gdansk" 1097,09 дол. США та "Documentation fee - Destination in Gdansk" 54,85 дол. США, що є "обробкою" партії товарів в порту Гданськ;

- в рахунку від 01.03.2024 НОМЕР_1 відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження;

- заявлені в гр. 21 ДМВ не відповідають числовому значенню відомостей, які містяться в поданих документах, тим самим заявлені митниці відомості в графі 21 ДМВ та в митній декларації щодо складової митної вартості "витрати на навантаження, вивантаження, обробку" не підтверджені документально та не піддаються обчисленню;

- в наданих до митного оформлення рахунках від 01 березня 2024 року НОМЕР_3 від Мерск Україна ЛТД, та рахунки від 01 березня 2024 року НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від MAERSK A/S відсутні відомості про операції навантаження, вивантаження;

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 05 березня 2024 року №31 вартість транспортних витрат на перевезення вантажу у доларах США, зокрема: оформлення документації у Гданськ, Польща 54,85 доларів США; операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 1097,09 доларів США.

У довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 05 березня 2024 року №31 також зазначено вартість послуг транспортування до кордону України в розмірі 474 745,90 грн. та 13 151,94 доларів США, що включені до митної вартості.

Водночас, митний орган не навів жодних заперечень чи доводів щодо розміру послуг транспортування, зокрема що вони є занижені чи неправдиві.

Крім того, у графі 33 спірного рішення відповідач, як на підставу для витребування додаткових документів та коригування митної вартості, послався на те, що в рахунку від 01 березня 2024 року НОМЕР_1 відсутні відомості про числові значення витрат на навантаження/вивантаження".

Надаючи оцінку зазначеним доводам колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту рахунку від 01 березня 2024 року НОМЕР_1 зазначені послуги "Оформлення документації у Гданськ, Польща 54,85 доларів США; Операційні послуги терміналу у Гданськ, Польща 1097,09 доларів США. Аналогічні послуги зазначені у довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 05 березня 2024 року №31.

Оскільки товари поставлялися на умова поставки FOB правил Інкотермс 2000, то вартість послуг по завантаженню товарів на судно здійснювалося за рахунок продавця.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що довідка про транспортні витрати також містить відомості про вартість оформлення документації у Гданську, Польща в сумі 54,85 доларів США, а також вартість операційних послуг терміналу у порту призначення Гданськ (Польща) в сумі 1097,09 доларів США, що включає послуги вивантаження з судна контейнерів та навантаження на залізничний транспорт.

Щодо доводів апелянта про те, що в рахунку від 01 березня 2024 року НОМЕР_3 від Мерск Україна ЛТД зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 30 днів, а в рахунках від 01 березня 2024 року НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від MAERSK A/S зазначено, що оплата за надані послуги здійснюється протягом 21 дня проте, станом на 02 травня 2024 року митниці не надано відомості чи здійснено оплату згідно наданих рахунків, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обставини ненадання платіжного документу, що підтверджує факт оплати транспортно-експедиційних послуг не свідчать, що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, як підстави для витребування додаткових документів.

Крім того, послуги транспортування, що зазначені у рахунках від 01 березня 2024 року НОМЕР_3 від імені ТОВ "Мерск Україна Лтд", НОМЕР_1 та НОМЕР_2 від імені MAERSK A/S, вказані у довідці експедитора ТОВ "Мерск Україна Лтд" про транспортні витрати від 05 березня 2024 року №31 включені до митної вартості та були надані митному органу разом з митною декларацією.

Доводи апелянта про те, що банківський платіжний документ від 22 грудня 2023 року №1A27/202326 на суму 513246 дол. США має посилання на проформу інвойс від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109 5-6 на суму 513246 дол. США (523720 дол. США - 10474 дол. США (знижка) = 513246 дол. США), водночас декларантом визначена та заявлена митна вартість партії оцінюваного товару за ціною угоди на підставі відомостей інвойса від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109-6-1, числове значення щодо вартості партії товару, зазначене в інвойсі від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109-6-1 не відповідає числовому значенню щодо вартості партії товару, зазначеній в проформі інвойс від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109 5-6. Крім того, в поданому до митного оформлення інвойсі від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109-6-1 відсутні відомості про знижки щодо партії оцінюваного товару, а тому відомості банківського платіжного документа від 22 грудня 2023 року №1A27/202326 неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими і такими, що не свідчать про наявність обставин передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, як підстави для витребування додаткових документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п. 1.2 контракту від 08 квітня 2013 року №355 найменування, кількість, ціна за одиницю і загальна вартість товару, умови та строки поставки вказуються у проформах-інвойсах та інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

Судом першої інстанції встановлено, що митному органу була надана проформа інвойс від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109 5-6, в якій зазначалося, що оплата буде здійсненна по акредитиву з відстроченням платежу на 180 днів з дати відвантаження товарів. Митному органу також наданий акредитив від 22 грудня 2023 року №IA27/202326 на суму 513 246,00 доларів США, що відповідає сумі, зазначеній в проформі інвойс. На підставі проформи інвойсу від 14 грудня 2023 року №YMD-BUD-20230109-6-1 постачальник виписав комерційний інвойс №YMD-BUD-20230109-6-1 як один із товаросупровідних документів, в якому зазначалася вартість імпортованого товару в розмірі 113 172,00 доларів США, який було надано відповідачу разом із митною декларацією.

Отже митний орган фактично залишив поза увагою документи, надані декларантом для митного оформлення товару, водночас надані позивачем митному органу документи є належними та в повній мірі відповідають вимогам МК України до документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що надані ПП "Будпостач" разом митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, а тому у митного органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару за резервним методом, відповідно до ст. 64 МК України.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку