Справа № 560/3092/25
Суддя: Тарновецький І.І.
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3092/25
УХВАЛА

17 березня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Тарновецького І.І. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 06 березня 2025 року позовну заяву залишену без руху із встановленням ОСОБА_1 строку для усунення недоліків шляхом подання заяви про поновлення строку звернення з до суду з обґрунтуванням пропуску такого строку.

На виконання вимог ухвали позивач подав заяву про усунення недоліків, у якій просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки з метою належного захисту прав військовослужбовця, на адресу відповідача направлено заяву від 02.12.2024 до відповідача з вимогами, зокрема: 1 . Нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за безпосередню участь в бойових діях/заходах у період з 01.02.2023 по 28.02.2023, з 07.04.2023 по 24.04.2023, з 15.06.2023 по 29.06.2023, з 28.07.2023 по 12.08.2023.; 2 Надати інформацію чи залучався ОСОБА_1 до безпосередньої участі у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.04.2023 по 07.04.2023, з 20.05.2023 по 15.06.2023.; 3. Якщо так, то надати документи, які підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України у період з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.04.2023 по 07.04.2023, з 20.05.2023 по 15.06.2023. Адвокатом отримано відповідь від відповідача 20.12.2024, у якій зазначено: «..Надані до Заяви рапорти командира зенітно-ракетного взводу військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди за виконання бойових (спеціальних) завдань ОСОБА_1 у періоди з 07.04.2023 по 24.04.2023 та з 15.06.2023 по 30.06.2023 до командування військової частини НОМЕР_1 не надавались. Крім того військова частина НОМЕР_1 зазначає, що відповідно до пункту 4 розділу ХХХ наказу МОУ №260 сам по собі рапорт командира підрозділу не може бути підставою для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань, крім нього обов`язково додаються витяги з журналів бойових дій про виконання військовослужбовцями завдань передбачених абзацами 2-11 пункту 2 розділу XXXIV наказу МОУ №260. За періоди з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.04.2023 по 06.04.2023 та з 20.05.2023 по 15.06.2023 від командира підрозділу де проходить військову службу ОСОБА_1 відсутні рапорти з доданими документами, які підтверджують виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань, у разі надходження таких рапортів до командування військової частини НОМЕР_1 , їх буде розглянуто та за наявності підстав буде здійснено виплати належних коштів.» Отже, 20.12.2024 відповідачем зафіксовано відмову у нарахуванні позивачу додаткової грошової винагороди. Позивач скористався можливістю досудового порядку вирішення спору, отже звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а саме з 20.12.2024. Отже, фактичні обставини свідчать про наявність саме триваючих правовідносин, в яких відповідач (як суб`єкт владних повноважень) протягом певного проміжку часу ухилявся від виконання своїх зобов`язань (триваюча протиправна бездіяльність) по відношенню до позивача. Враховуючи вищезазначене, позивач вважає, що строк для звернення позивача із позовною заявою до суду, не було пропущено, оскільки позов було подано 26.02.2025.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доводи заяви про усунення недоліків, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 3 названої правової норми для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим відповідно до пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 року N 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.

При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розрахунку 100000 грн починаючи за періоди з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.04.2023 по 07.04.2023, з 07.04.2023 по 24.04.2023, з 20.05.2023 по 15.06.2023, з 15.06.2023 по 29.06.2023.

При цьому, спірні правовідносини виникли уже за нової редакції положень статті 233 КЗпП України, а отже в цьому випадку підлягає застосуванню тримісячний строк звернення до суду, який в силу пункту 1 глави ХІХ "Прикінцеві положення" Кодексу законів про працю України, слід обраховувати з 01 липня 2023 року, а тому вказаний строк закінчився 02 жовтня 2023 року (01 жовтня 2023 року припадає на вихідний день).

При цьому позивач, звернувся до суду лише 26 лютого 2025 року, тобто із порушенням встановленого тримісячного строку звернення до суду, передбаченого частиною 1 статті 233 КЗпП України.

Щодо посилання позивача на про те, що він дізнався про розмір нарахованого та виплаченого грошового забезпечення (додаткової винагороди) тільки з листа відповідача від 20 грудня 2024 року суд звертає увагу на таке.

Отримання позивачем листа-відповіді на адвокатський запит оцінюється судом як дії з метою збирання доказів для звернення з позовом до адміністративного суду та не змінює момент, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку перебігу строку для звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 лютого 2019 року у справі № 805/3881/18-а.

Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття ж «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному, на думку особи, розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.

Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до вповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.

Аналогічного висновку дійшла Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Верховного Суду у постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

Також, суд звертає увагу на те, що позивач проходить військову службу дотепер. Проте із заявою про надання відомостей про розмір нарахованої та виплаченої додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн за спірний період представник позивача звернувся тільки 02 грудня 2024 року.

Наведене свідчить про відсутність у суду підстав уважати, що позивач/його представник без зайвих зволікань, в розумний строк, демонструючи свою зацікавленість з цього питання звернувся до відповідача із заявою (адвокатським запитом) про надання відповідної інформації.

Отримання позивачем/представником позивача листа відповідача від 20 грудня 2024 року у відповідь на заяву не змінює момент, з якого особа повинна була та мала можливість дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі, якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення тощо.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання про це дізнатися не можуть розглядатися як поважна причина пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки є результатом суб`єктивних дій самого позивача, а не об`єктивно існуючими обставинами, що перешкоджають їй вчасно реалізувати своє право на судовий захист.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі № 420/3001/19, від 25 лютого 2020 року у справі № 360/1870/19.

Отже, зважаючи на неповідомлення позивачем суду необхідних для вирішення питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду обставин та ненадання належних доказів, станом на теперішній час підстави для поновлення строку звернення до суду відсутні.

Тому, заява представника позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

За таких обставин суд вважає, що позивачу потрібно надати додатковий час для усунення недоліків позовної заяви.

При вирішенні питання про продовження позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви суд керується таким.

Згідно з частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, з метою забезпечення реалізації права позивача на доступ до правосуддя суд уважає за необхідне продовжити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись статтями 121, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя /підпис/ І.І. Тарновецький
"Згідно з оригіналом" Суддя І.І. Тарновецький