Справа № 739/2640/24
Суддя: Іващенко І. К.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 739/2640/24
Провадження № 2-а/739/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Іващенка І.К.,

за участі секретаря Шкурат О.Г.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шпак Д.Г.,

представника відповідача Єрмоленко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новгород-Сіверський у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

28 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, як адміністративного, з адміністративною позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування Постанови № 301 від 18 листопада 2024 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 була винесена постанова №301 пpо накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 гривень по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності стала не уточнення останнім своїх облікових даних у встановлений строк.

Позивач вважає таку постанову відповідача незаконною з огляду на те, що у відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи повинні діяти у спосіб, в межах повноважень та на підставі, передбачених Конституцією України та Законами України. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. У той же час, відповідачем у справі не доведено належними та допустимими доказами свого висновку про порушення позивачем законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та як наслідок, наявності, у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 КУпАП.

Також вважає, що при розгляді його справи про адміністративне правопорушення відповідачем не враховано примітку до ст.. 210 КУпАП, де положення статтей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовується у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаціними системами, реєстрами, базами даних, держателями (розпорядниками) яких є державні органи.

Вказує, що під час розгляду його справи відповідачем не вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей щодо нього тому вважає, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умови, за яких його можно було притягти до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Ухвалою суду від 29.11.2024 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

09.12.2024 до суду надійшов відзив на позов від відповідача, згідно якого відповідач не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Представник зазначив, що 15 листопада 2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 при перевірці військово-облікових даних у військовозобов`язаного ОСОБА_1 , було виявлено, що останній не уточнив свої облікові дані протягом встановленого шестидесятидневного строку з дні набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації затвердженим Верховною Радою України чим порушив: абз. 1,2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; абз. 1,7 пункту 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особлий період затверджений Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560; абз. 1,4 аідпункту 10-1 пункту 1 Правил війського обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організацій та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Вказує що згідно абз. 7 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 відповідач зобов`язаний був з 17.05.2024 року по 16.07.2024 року (включно) уточнити свої облікові дані одним із наступних шляхів: через центр надання адміністративних послу або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У встановлений строк відповідач проігнорував норми законодавства, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Щодо застосування примітки до ст.. 210 КУпАП, вважає вона не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивачу вчинити певні дії по уточненню своїх персональних даних.

09.12.2024 через канцелярію суду від позивача надійшли додаткові докази в обґрунтування своїх вимог.

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги з підстав викладених у позові. Додатково повідомив що згідно наказу № 36д від 15.04.2022 він зарахований до лав добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_3 та з ним укладений контракт № НОМЕР_1 добровольця територіальної оборони від 15.04.2022. Всі його данні були передані відповідачу. Вказує що до теперішнього часу він їх не змінював тому доводи викладені відповідачем є хибні та не повинні братися до уваги.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Шпак Д.Г. підтримав позовні вимоги. Додатково пояснив, що позивач не змінював своє місце проживання, та телефонні дані. Крім того позивач проходив в січні-лютому 2025 військово-лікарську комісії про що свідчать довідка № 680, яка в подальшому була передана відповідачу. В довідці вказані всі дані позивача, які необхідні для оновлення даних і відповідач був про це обізнаний.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала свою позицію викладену у відзиві на позов. Додатково зазначила, що отримання певних видів персональних даних, таких як адреса проживання та номер мобільного телефону, держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від інших органів центральної влади не передбачається Законом України «Про єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» тому відповідач немає можливості їх перевірити власноручно. Просила у позові відмовити.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він є командиром добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ним були власноручно передані данні ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дані відповідача не змінювалися, тому не було підстав їх оновлювати.

Заслухавши вступні слова позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 з 15.04.2022 року зарахований до лав добровольчого формування ІНФОРМАЦІЯ_4 та з ним укладений контракт № НОМЕР_1 добровольця територіальної оборони. ОСОБА_1 стоіть на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вбачається з пояснень відповідача, позивач звірив свої дані при особистій явці 18.11.2024 року.

За результатами перевірки документів та відомостей, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення №182 від 15.11.2024 відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення: 15 листопада 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , при перевірці військово-облікових даних у військовозобов`язаного ОСОБА_1 було виявлено, що останній не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, чим порушив: абз. 1,2 ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; абз. 1,7 пункту 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»; п. 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затверджений Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560; абз. 1,4 аідпункту 10-1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організацій та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Згідно з письмовими поясненнями в протоколі, ОСОБА_1 не був згоден з протоколом, в зв`язку з тим що його данні не змінювалися.

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, 18.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 301 про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до спірної постанови, вбачається, що її винесено у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З 19.05.2024 в Закон №2232-ХІІ внесені зміни, зокрема, пунктом 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку.

Також 19.05.2024 набув чинності Закон 3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», внаслідок чого стаття 210 КУпАП в редакції Закону України № 3696-IX від 09 травня 2024 року, який набув чинності 19 травня 2024 року, передбачає відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина перша);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина друга).

За вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період передбачено стягнення від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст. 210 КУпАП).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який діє і на час розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в редакції Закону № 3633-ІХ від 11.04.2024, який набув чинності 18.05.2024 військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до примітки ст. 210 КУпАП в редакції Закону України № 3696-IX, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, позивач на протязі 60 днів, а саме з 17.05.2024 по 16.07.2024 повинен був уточнити свої облікові дані, одним із шляхів: через центр надання адміністративних послу або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. У встановлений строк відповідач проігнорував норми законодавства, в зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

В ході розгляду справи в суді позивачем не спростовані доводи відповідача щодо неможливості отримання певних видів його персональних даних, таких як адреса проживання та номер мобільного телефону, держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від інших органів центральної влади та не надано доказів протилежного. Тому не підлягає застосуванню примітка до ст. 210 КУпАП.

Бездіяльність, яка інкримінується ОСОБА_1 , фактично мала місце.

Поясненнями свідка ОСОБА_3 не спростовані доводи представника відповідача, які викладені у відзиві на позов та в судовому засіданні щодо можливості останнім отримати всі персональні дані позивача через інші інформаційно-комунікаційні системи, реєстри.

Будь-який яких інших належних та допустимих доказів, що підтверджують викладені в позовній заяві обставини, позивачем не надано.

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч.2 ст.2 КАС України, в зв`язку з чим, позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а постанову відповідача без змін.

Витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 25, 72, 77, 262, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Витрати позивача зі сплати судового збору залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ,

Суддя: І.К. Іващенко