Справа № 240/34586/23
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Житомир справа № 240/34586/23

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Токаревої М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.09.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головною управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.11.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з дати звернення 12.09.2023 призначення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком із зарахуванням у трудовий стаж періодів роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 вересня 2023 року звернувся із заявою №11124/1662 встановленого зразка до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про призначення пенсії за віком та пакетом документів доданих до заяви. Однак отримав відмову у призначенні пенсії, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 з 26.01.1994 по 24.08.1996 та з 19.08.1998 по 09.12.1998, оскільки записи про звільнення не засвідчено печаткою. Довідку від 06.09.2022 №1 про період роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996, видану малим спільним підприємством «Аркадія» не взято до уваги, оскільки засвідчено печаткою без коду ЄДРПОУ. 4 листопада 2023 року позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії за віком. Однак, позивачу відмовлено у призначені пенсії, оскільки відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 з 26.01.1994 по 24.08.1996 запис про звільнення не засвідчено печаткою.

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та визначено відповідачам строк для подання відзивів на позов.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що в ході розгляду документів до страхового стажу не враховано періоди роботи з 26.01.1994 по 15.08.1996 та з 19.08.1998 по 09.12.1998 згідно трудової книжки від 25.01.1984 серії НОМЕР_1 , оскільки записи внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: записи про період роботи не засвідчено печаткою підприємства. При цьому, довідка від 06.09.2022 № 1 про період роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996 засвідчена печаткою без кода ЄДРПОУ.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказує, що підтверджений належними документами, страховий стаж становить 26 років 07 місяців 03 дні, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. До страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 з 26.01.1994 по 24.08.1996, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою.

У встановлений судом строк Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відзив на позовну заяву не надало.

Ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області копію рішення від 15.11.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало до суду копії матеріалів за пенсійною справою ОСОБА_1 .

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 12.09.2023 вперше звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 18.09.2023 №54 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 з 26.01.1994 по 24.08.1996 та з 19.08.1998 по 09.12.1998, оскільки записи про звільнення не засвідчено печаткою. Довідку від 06.09.2022 №1 про період роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996, видану малим спільним підприємством «Аркадія» не взято до уваги, оскільки засвідчено печаткою без коду ЄДРІІОУ.

Про зміст рішення щодо відмови у призначенні пенсії листом від 29.09.2023 № 0600-0210-8/102200 Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача.

Позивач 14.11.2023 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення від 15.11.2023 № 54 про відмову у призначенні пенсії.

За результатами розгляду заяви до страхового стажу не враховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 з 26.01.1994 по 24.08.1996, оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою. Зазначено, що встановити факт роботи в Малому спільному підприємстві «Аркадія» з 26.01.1994 по 24.08.1996 згідно наданої довідки від 06.09.2022 № 1, немає можливості в зв`язку з тим, що згідно підсистеми ІКІС ПФУ «Відомості з реєстру страхувальників» та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Мале спільне підприємство «Аркадія» () не зареєстровано.

Про зміст рішення щодо відмови у призначенні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача листом від 20.11.2023 №06000210-8/123697.

Вважаючи відмову у призначенні пенсії протиправною, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом, досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Матеріали справи свідчать, що станом на дату звернення до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії (12.09.2023) позивач досяг 60-річного віку (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ), необхідного для призначення пенсії, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із відповідною заявою, додавши до неї необхідні документи.

Разом з тим, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Визначаючись щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (абзац 1 частини 2 статті 24 Закону №1058-ІV.

Абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок ведення трудових книжок на час виникнення спірних правовідносин регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція).

Згідно з п.2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Згідно пункту п.п. б п. 2.17 Інструкції передбачено, що всі записи в трудовій книжці за місцем роботи вносяться окремою строкою з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів.

Отже, записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року за №637 затверджено "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку).

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. А необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Подібний висновок відображений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 588/647/17.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень наведеного вище пункту вбачається, що необхідним реквізитом під відповідним записом у трудовій книжці працівника є печатка.

Проте, аналіз наведених положень дає підстави дійти обґрунтованого висновку, що обов`язок ведення трудових книжок покладено на роботодавців, тому неналежне ведення таких не може позбавити працівника права на соціальний захист, зокрема й на отримання пенсійних виплат.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №54 від 18.09.2023 до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 26.01.1994 по 15.08.1996 та з 19.08.1998 по 09.12.1998, оскільки записи внесено з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: записи про період роботи не засвідчено печаткою підприємства.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №54 від 15.11.2023 до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996, оскільки запис не скріплений печаткою організації (порушено п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року).

Запис про вказаний період роботи міститься в трудовій книжці, виданій на ім`я ОСОБА_1 , Серії НОМЕР_3 ( записи № 13-14, 15-16).

Так, відповідно до запису №13 ОСОБА_1 26.01.1994 прийнятий на посаду водія в Мале підприємство «Аркадія», наказ №4 від 26.01.1994.

Вказаний запис скріплено печаткою підприємства.

Відповідно до запису №14 ОСОБА_1 звільнений з роботи за власним бажанням, наказ №14 від 24.08.1996, наказ 63-к від 19.08.1998.

Відповідно до запису №15 ОСОБА_1 19.08.1998 прийнятий на роботу в транспортний цех водієм в АТ Коростенський завод Янтар».

Відповідно до запису №16 ОСОБА_1 09.12.1998 звільнений з роботи, наказ №94-к від 09.12.1998.

Дослідженням трудової книжки позивача Серії НОМЕР_3 , судом встановлено, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його трудового стажу.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача з приводу того, що в трудовій книжці позивача є певні недоліки в оформлені трудової книжки, такі як не засвідчення запису про звільнення печаткою підприємства, оскільки наявність таких недоліків щодо заповнення трудової книжки не є підставою вважати, що вказаний спірний період роботи не підтверджує факт перебування особи на відповідній посаді, до того ж, обов`язок щодо оформлення та ведення трудових книжок покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, а не на працівника.

Вказана позиція кореспондується з нормами Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), відповідно до пункту 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Більше того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27 квітня 1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

У постанові від 19 грудня 2019 року у справі №307/541/17 Верховний Суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Поряд з цим, у постанові від 21 лютого 2018 року у справ № 687/975/17 (адміністративне провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд погодився з висновками суду першої інстанції стосовно того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна позиція підтримана Верховним Судом у постанові від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.

Враховуючи наведені вище норми та висновки Верховного Суду у справах з подібних відносин, суд зауважує, що сама по собі невірність оформлення записів про звільнення в трудовій книжці особи, яка звернулася із заявою про призначення пенсії, не є правовою підставою для не зарахування періодів роботи, вказаних у трудовій книжці особи, до її страхового стажу. У даній ситуації позивачем подано пенсійному органу трудову книжку, в якій містяться записи про періоди роботи позивача, які не були враховані, фактично, з формальних підстав. При цьому доказів визнання недостовірними записів у трудових книжках позивача відповідачами суду не надано.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Враховуючи вищенаведене, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак пенсійний орган таким правом не скористався.

Таким чином, доводи відповідачів щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996 з підстав незасвідчення запису про звільнення печаткою є безпідставними.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що пенсійними органами протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №54 від 18.09.2023 та рішення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області №54 від 15.11.2023 про відмову позивачу у призначенні пенсії та наявність підстав для скасування вказаних рішень.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права у спірних правовідносинах, суд виходить з того, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При вирішенні спору в частині позовних вимог зобов`язального характеру, заявлених до ГУ ПФУ у Житомирській області, суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першоїстатті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 досяг встановленого пенсійного пенсійного віку 11.07.2022, його страховий стаж із врахування періоду з 26.01.1994 по 24.08.1996, який протиправно не зараховано відповідачами, становить не менше 29 років та подав всі необхідні документи для призначення пенсії за віком.

Враховуючи наведене, пенсія ОСОБА_1 має бути призначена саме з 12.09.2023 (тобто з дня першого звернення за пенсією), оскільки звернення за пенсією відбулося пізніше трьох місяців з дня досягнення позивачем пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно доЗакону № 1058-IV, затвердженогопостановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1),заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії- додаток 1) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу IV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу IV Порядку №22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п.4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Так, у межах спірних правовідносин заяви позивача від 12.09.2023 та від 14.11.2023 про призначення пенсії розглянуті за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Кіровоградській області та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та за результатами їх розгляду прийнято спірні рішення, які визнані судом протиправними.

Суд зауважує, що відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23.

На думку суду, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу IV Порядку №22-1 призначити пенсію ОСОБА_1 необхідно зобов`язати саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, який за принципом екстериторіальності розглянув другу заяву позивача від 14.11.2023 та прийняв протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії.

Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не здійснювало розгляду заяв позивача від 12.09.2023 та від 14.11.2023, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за його заявами. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ у Житомирській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання (в разі її призначення).

При цьому, суд зазначає, що після призначення ГУ ПФУ в Івано-Франківській області пенсії на підставі вказаного судового рішення, в ГУПФУ в Житомирській області виникає самостійний обов`язок виплати пенсію позивачу, так як саме у такому управлінні він перебуває на обліку.

Отже, позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області заявлені безпідставно.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково шляхом прийняття рішення про визнання протиправними та скасування рішень ГУ ПФУ у Кіровоградській області від 18.09.2023 та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 15.11.2023 та зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком з 12.09.2023 із зарахуванням у трудовий стаж періодів роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог.

Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 по справі №620/1116/20.

Таким чином, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Кіровоградській області та ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, якими прийнято протиправні рішення.

Керуючись статями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н,10003. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровооградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, 25009. РНОКПП/), Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76018. РНОКПП/) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.09.2023 №54 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головною управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 15.11.2023 №54 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 12.09.2023 пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 26.01.1994 по 24.08.1996.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судові витрати у сумі 536,80 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судові витрати у сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.С. Токарева

18.03.25