Справа № 160/32497/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Боженко Н.В.
за участі секретаря судового засідання: Сватко Є.А.
представника позивача: Корнієнка М.О.
09 грудня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі позивач) до Приватного підприємства «МУСТАНГ-СД» (далі відповідач), яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на наявність у відповідача податкового боргу у розмірі 66 730 194,70 грн.
Ухвала про відкриття провадження направлена відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованим листом №945, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Окрім цього, як ухвала про відкриття провадження, так і повістка про виклик публікувалися на офіційному веб-порталі судової влади України, що відповідає положенням ст. 130 Кодексу адміністративного судочинства України та підтверджується матеріалами справи.

Підготовче судове засідання, призначене на 24 грудня 2024 року, відкладене в зв`язку з неявкою в судове засідання представника відповідача. Наступне судове засідання призначено на 21 січня 2025 року.

Підготовче судове засідання, призначене на 21 січня 2025 року, відкладене в зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці. Наступне підготовче судове засідання призначено на 04 лютого 2025 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 25 лютого 2025 року.

Судове засідання, призначене на 25 лютого 2025 року, відкладено за клопотанням позивача. Наступне судове засідання призначено на 18 березня 2025 року.

В судове засідання, призначене на 18 березня 2025 року з`явився представник позивача, представник відповідача відсутній, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення по суті справи, виступив з промовою в судових дебатах.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як позовна заява з додатками відповідачем, так і ухвала про відкриття провадження у справі та судові повістки судом направлялися відповідачу на його поштову адресу згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні обставини.

15 липня 2024 року податковим органом щодо відповідача прийнято податкове повідомлення-рішення №902 на суму 80000,00 грн, яке відповідачу направлене поштовим відправленням №716 та ним отримане 02 серпня 2024 року.

15 липня 2024 року податковим щодо відповідача прийнято податкове повідомлення-рішення №902 на суму 127000,00 грн, яке відповідачу направлене поштовим відправленням №716 та ним отримане 02 серпня 2024 року.

15 липня 2024 року податковим щодо відповідача прийнято податкове повідомлення-рішення №902 на суму 66 523 194,70 грн, яке відповідачу направлене поштовим відправленням №716 та ним отримане 02 серпня 2024 року.

Ці три податкові повідомлення-рішення відповідачу направлялись на його адресу в Миколаївській області, що позивачем обґрунтоване тим, що станом на дату відправлення (15.07.2024 року) такою була податкова адреса відповідача. В подальшому 29.07.2024 року відповідачем податкову адресу замінено на м. Дніпро, вул. Яворницького, буд. 66,

Ця обставина підтверджується наданим позивачем витягом з відомостями про відповідача, на другій сторінці якого наявна таблиця «Зміна місцезнаходження (місця проживання), що пов`язана зі зміною адміністративного району». В такій таблиці відображено, що 29.07.2024 року відповідачем змінено податкову адресу з Миколаївської області на м. Дніпро.

Отже, направлення податкових-повідомлень рішень від 15.07.2024 року на актуальну податкову адресу відповідача є належним. Обставини, пов`язані з отриманням кореспонденції на попередній податковій адресі платника податків, яка перебуває в стані відправлення на момент зміни такої податкової адреси, залежать від такого платника та перебувають у площині його відповідальності. При цьому в цій справі обидва поштових відправлення є отриманими, що до того ж мало місце після зміни податкової адреси. Тобто, дії податкових органів в даному випадку є обґрунтованими та правомірними.

09 вересня 2024 року податковим органом сформовано щодо відповідача податкову вимогу №0-1429 на суму 66730194,70, яка направлена відповідачу поштовим відправленням №261, що повернулося відправнику з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ця податкова вимога сформована, як і попередні податкові повідомлення-рішення прийняті, Головним управлінням ДПС у Миколаївській області, що узгоджується з тим, що згідно наданого позивачем витягу з відомостями про відповідача, останнього взято на облік в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області лише 29.09.2024 року (перша сторінка витягу, таблиця «Реєстраційні дані»), тобто вже після створення цих індивідуальних правових актів.

Таким чином, обґрунтованим є те, що саме Головне управління ДПС у Миколаївській області приймало щодо відповідача вищевказані податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення, адже станом на ці дати відповідач перебував на обліку саме у цього податкового органу. В т.ч. вірним є і те, що податкові повідомлення-рішення направлялись на адресу відповідача в Миколаївській області, а податкова вимога направлена на адресу відповідача в м. Дніпро, адже станом на дату прийняття та направлення податкових повідомлень-рішень податковою адресою позивача була адреса в Миколаївській області, до того ж такі податкові повідомлення-рішення відповідачем отримані, в свою чергу станом на вересень 2024 року податковою адресою відповідача було саме м. Дніпро (вул. Дмитра Яворницького, 66), а тому обґрунтованим є направлення податкової вимоги вже на адресу відповідача у м. Дніпро.

Матеріалами справи підтверджується безперервність існування у відповідача податкового боргу з дати винесення вищевказаної податкової вимоги.

Доказів сплати податкового боргу в сумі 66 730 194,70 грн. відповідачем не надано.

В рамках реалізації державної податкової політики відповідач як орган стягнення звернувся з цією позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, органом стягнення є державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим кодексом та іншими законами України.

За приписами підпункту 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику, чи його територіальні органи.

Пунктом 41.4. ст. 41 Податкового кодексу України встановлено, що органами стягнення є виключно контролюючі органи, визначені підп. 41.1.1 цього пункту, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці в межах своїх повноважень.

За пунктами 95.1.-95.4. ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

За вимогами підпункту 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пунктів 36.1 - 36.3 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України зобов`язано платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом податкове 14.1.157 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України визначено, що сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання є податковим боргом.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

За п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Документи вважаються належним чином вручені, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом-повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України).

Відповідно до п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Тобто податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.

На виконання вищевказаних положень Податкового кодексу України позивач у встановленому порядку надіслав на адресу відповідача податкову вимогу.

Слід зазначити, що відповідно до п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Згідно п. 42.4 ст. 42 Податкового кодексу України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Обов`язку контролюючого органу щодо направлення платнику податків, зокрема податкового повідомлення - рішення та податкової вимоги у спосіб, визначений статтями 42, 58 Податкового кодексу України, кореспондує також і обов`язок такого платника добросовісно ставитись до отримання відповідної кореспонденції (у разі застосування пунктів 42.4, 58.3) від органів ДПС України.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 08.02.2024 року у справі № 600/5156/21-а.

Жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення податкової вимоги.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 27.11.2023 року у справі №640/24273/19.

У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що податковим органом надіслано податкову вимогу в порядку встановленому законом, платник податків має спростовувати ці доводи.

Відповідачем не спростовано доводи податкового органу, стосовно надіслання податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень в порядку встановленому законом.

Суд повторює, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 31.01.2024 року у справі №140/12235/21.

Згідно правозастосування, здійснено Касаційним адміністративним судом у постанові від 20.10.2020 року у справі №140/30/20, викладені вище правові висновки стосуються і юридичних осіб.

Матеріалами справи підтверджено наявність у відповідача податкового боргу, формування щодо такого податкового боргу контролюючим органом податкової вимоги, а також безперервність існування такого боргу у позивача з моменту формування податкової вимоги до звернення позивача до суду, при цьому докази оскарження та скасування такої податкової вимоги чи податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи відсутні.

Виходячи із зазначеного суд констатує, що направлення податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги на відому контролюючому органу адресу відповідача станом на дату направлення таких документів є належним виконанням обов`язків контролюючого органу, в зв`язку з чим ці документи вважаються направленими належним чином.

З огляду на положення п. 58.3 ст. 58, п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України та той факт, що податкові повідомлення-рішення були отриманні відповідачем особисто та конверт, направлений відповідачу за його місцезнаходженням з податковою вимогою був повернутий з відповідною відміткою, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення та податкова вимога вважаються врученими відповідачеві належним чином.

Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність заперечень відповідача щодо розмірів заявлених до стягнення коштів, їх обґрунтованості, відсутність доказів оскарження податкових-повідомлень рішень та податкової вимоги, самостійного погашення відповідачем податкового боргу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтвердженими відповідними доказами.

Суд звертає увагу на те, що питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкові повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з якими відповідні зобов`язання визначено, а також вимога про сплату боргу, не є предметом дослідження у цій справі, а отже суд не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 22.06.2023 року №380/783/21.

Статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Такі витрати позивачем у справі не понесені, а отже не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, буд. 6, код ЄДРПОУ ВП: 44104027) до Приватного підприємства «МУСТАНГ-СД» (49057, м. Дніпро, вул. Яворницького, буд. 66, ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з Приватного підприємства «МУСТАНГ-СД» () в рахунок погашення податкового боргу, на користь відповідного місцевого бюджету, згідно до бюджетної класифікації 66 730 194,70 гривень (шістдесят шість мільйонів сімсот тридцять тисяч сто дев`яносто чотири гривні 70 копійок), з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих Приватне підприємство «МУСТАНГ-СД» ().

Розподіл судових витрат не здійснювався.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України

Повний текст рішення суду складений 20 березня 2025 року.

Суддя Н.В. Боженко