Справа № 160/34499/24
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
Товариство з обмеженою відповідальністю "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, оскільки ані Законом України №481, ані іншими законами не встановлений строк протягом якого суб`єкт господарювання має повідомити контролюючий орган про здійснення ним чергового платежу відповідач не має права схиляти позивача до зручної йому моделі поведінки, вимагати суттєво завчасної сплати платежів, повідомлення контролюючих органів у порядку не передбаченому законом, тощо. Крім того, слід ще раз наголосити, що не повідомлення про здійснення чергового платежу не прирівнюється до не оплати в строки встановлені законом. Також, саме по собі не повідомлення про здійснення чергового платежу не є підставою для анулювання ліцензії. Так, Відповідач діє поза межами повноважень і не у спосіб, що передбачений законодавством, а також виявляє непропорційність між застосованими засобами і поставленою метою. Таким чином, позивач діяв добросовісно керуючись нормою закону, що встановлювало для нього більш сприятливий режим. Водночас, контролюючий орган дійшов хибного висновку щодо застосування до позивача заходу впливу у вигляді анулювання ліцензії.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Основний вид діяльності: 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід.
Інші види діяльності: Розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів, Змішане сільське господарство, Виробництво м`яса, Перероблення молока, виробництво масла та сиру, Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах, Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, Технічні випробування та дослідження, Виробництво олії та тваринних жирів, Післяурожайна діяльність, Виробництво добрив і азотних сполук, Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, Неспеціалізована оптова торгівля, Вантажний автомобільний транспорт, Складське господарство, Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, Надання в оренду вантажних автомобілів, Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання, Допоміжна діяльність у тваринництві, Виробництво електроенергії, Торгівля електроенергією.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, визначаються Законом України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального від 19.12.1995 №481/95-ВР.
Відповідно до частини 7 статті 15 Закону №481/95-ВР встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.
Відповідно до частини 10 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.
Відповідно до частини 29 статті 15 Закону №481/95-ВР плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством.
Відповідно до частини 52 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі:
заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);

несплати чергового платежу за ліцензію;

встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);

встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;

рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;

порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії;

встановлення факту здійснення роздрібної торгівлі через реєстратори розрахункових операцій (книги обліку розрахункових операцій), не зазначені в ліцензії;

встановлення факту відсутності суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, які зазначені у виданій ліцензії;

порушення термінів звернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданій суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) ліцензії;

відмови, без законодавчих підстав, від доступу представника контролюючого органу до проведення перевірки відповідно до вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, на підставі акта, складеного посадовими (службовими) особами податкового органу, який засвідчує факт відмови.

Відповідно до частини 53 статті 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Статтею 16 Закону № 481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

Щодо посилання представника відповідача на дію воєнного стану, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 6 розділу ХІІІ Перехідні положення Закону від 18.06.2024 №3817-ІХ Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (який набрав чинності 27 липня 2024 року) - суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:

- подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального";

- сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон або до дня отримання нової ліцензії.

Суд зазначає, що норми зазначеного пункту не застосовуються до ТОВ "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський", оскільки на момент набрання чинності Закону №3817 строк дії ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2200407 не закінчився.

Крім того, відповідачем не надані докази наявності у ТОВ "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" не сплачених чергових платежів за ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2200407.

Таким чином, вказані доводи представника відповідача є помилковими.

Так з матеріалів справи встановлено, що відповідно до витягу з розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №391-рл від 04.11.2024 року ТОВ "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" анульовано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2200407 з підстави несплати чергового платежу за ліцензію.

Однак, судом встановлено, що ТОВ "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" протягом періоду дії ліцензії сплачувало чергові платежі за ліцензією на право зберігання пального, а саме:

- за період 03.11.2022 року по 03.11.2023 року, сплачено 04.10.2022 року, платіжна інструкція №32412 від 04.10.2022 року - 780,00 грн.;

- за період 03.11.2023 року по 03.11.2024 року, сплачено 29.09.2023 року, платіжна інструкція №37963 від 29.09.2023 року - 780,00 грн.;

- за період 03.11.2024 року по 03.11.2023 року, сплачено 25.10.2024 року, платіжна інструкція №44044 від 25.10.2024 року - 780,00 грн.

Копії вказаних платіжних інструкцій містяться в матеріалах справи, та досліджені судом.

Таким чином, протягом дії періоду ліцензії підприємством сплачувалося 780,00 грн. у вигляді чергового платежу за ліцензію. При цьому, матеріалами справи підтверджено, що позивачем було сплачено плату за ліцензію до закінчення терміну попередньої сплати, що підтверджується платіжними інструкціями в національній валюті №32412 від 04.10.2022 року, №37963 від 29.09.2023 року, №44044 від 25.10.2024 року.

Вказана плата була перерахована товариством на діючий на момент її сплати бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу.

Матеріали справи не містять доказів надіслання платнику повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію.

Судом відхиляються посилання податкового органу на ненадання платником копії платіжного доручення з відміткою банку про сплату, оскільки стаття 15 Закону № 481/95-ВР передбачає, як обставину для анулювання ліцензії, саме несплату чергового платежу, а не ненадання копії платіжного доручення.

Таким чином, ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційний №2200407, термін дії з 03.11.2022 року до 03.11.2027 року, було анульовано без наявності законних підстав.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом при прийнятті рішення врахована правова позиція Верховного Суду згідно Постанови від 23.05.2024р. у справі № 320/8612/22, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, проте в межах спірних правовідносин останнім не доведено правомірності оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №391-рл від 04.11.2024 року в частині анулювання ТОВ "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2200407 від 03.11.2022 року та задоволення адміністративного позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що ТОВ "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" при зверненні до адміністративного суду з позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 2422,40 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією №45021 від 27.12.2024р.

А отже, суд приходить до висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МОЛОЧНО-ВИРОБНИЧИЙ КОМПЛЕКС "ЄКАТЕРИНОСЛАВСЬКИЙ" (, 52020, Україна, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., сільрада Чумаківська, Комплекс Будівель Та Споруд, 1-д) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, 49005, місто Дніпро, вул.Сімферопольська, будинок 17-А) про визнання протиправним та скасування розпорядження, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №391-рл від 04.11.2024 року в частині анулювання Товариству з обмеженою відповідальністю "Молочно-виробничий комплекс "Єкатеринославський" ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) № 2200407 від 03.11.2022 року.

Стягнути на користь приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень нуль копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова