Справа № 460/13927/24
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/13927/24 пров. № А/857/6002/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Шинкар Т.І. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Курило Р.М.;

від відповідача - Раєвська В.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. в адміністративній справі за позовом представника адвоката Курила Романа Миколайовича, діючого на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , до Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. про визнання протиправним та скасування акту розслідування нещасного випадку, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Недашківська К.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 56 хв. 09.01.2025р., м.Рівне; дата складання повного рішення суду І інстанції: 13.01.2025р.),-

В С Т А Н О В И В:

14.11.2024р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) представник адвокат Курило Р.М., діючий на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати Акт № б/н розслідування нещасного випадку, затверджений 30.10.2024р. за формою Н-1/НПВ начальником Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Рівненській обл. полковником поліції В.Шанським, складений за результатами розслідування нещасного випадку, який стався о 10 год. 30 хв. 22.08.2024р. з інспектором взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Чоланюком В.Ю.;

відновити порушені права ОСОБА_1 , які існували до моменту складення оскаржуваного Акту, шляхом зобов`язання ГУ НП в Рівненській обл. повторно здійснити розслідування нещасного випадку, який стався о 10 год. 30 хв. 22.08.2024р. з інспектором взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Чоланюком В.Ю., та скласти відповідний Акт, з урахуванням висновків суду, в якому зазначити, що нещасний випадок, який трапився о 10 год. 30хв. 22.08.2024р. з інспектором взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Чоланюком В.Ю., є таким, що стався в період проходження ОСОБА_1 служби та при виконанні ним своїх службових обов`язків;

стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати (Т.1, а.с.1-11).

Згідно ухвали суду від 18.11.2024р. розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами загального позовного провадження (Т.1, а.с.50).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано Акт № б/н розслідування нещасного випадку, затверджений 30.10.2024р. за формою Н-1/НПВ, складений за результатами розслідування нещасного випадку, який стався о 10 год. 30 хв. 22.08.2024р. з інспектором взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Чоланюком В.Ю.; зобов`язано ГУ НП в Рівненській обл. повторно провести розслідування нещасного випадку, який стався о 10 год. 30 хв. 22.08.2024р. з інспектором взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Чоланюком В.Ю., та скласти відповідний Акт, з урахуванням висновків суду, в якому зазначити, що нещасний випадок, який трапився о 10 год. 30 хв. 22.08.2024р. з інспектором взводу № 3 роти № 1 БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. старшим лейтенантом поліції Чоланюком В.Ю. є таким, що стався в період проходження служби та при виконанні ним службових обов`язків; стягнуто на користь позивача суму судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ НП в Рівненській обл. (Т.1, а.с.172-176).

13.01.2025р. представник позивача скерував до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову (правничу) допомогу адвоката, в якій просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача ГУ НП в Рівненській обл. витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 50000 грн. (Т.1, а.с.177-179).

В свою чергу, 18.01.2025р. за допомогою засобів поштового зв`язку відповідач ГУ НП в Рівненській обл. направив до суду письмові заперечення на заяву про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, в якій просив відмовити у відшкодуванні суми витрат на правничу допомогу (Т.1, а.с.186-189).

Додатковим рішенням суду від 23.01.2025р. заяву представника позивача задоволено частково; стягнуто на користь позивача суму витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ НП в Рівненській обл.; в задоволенні решти вимог заяви відмовлено (Т.1, а.с.198-201).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням (основним), його оскаржив відповідач ГУ НП в Рівненській обл., який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити (Т.1, а.с.202-209).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що нещасний випадок, який трапився з позивачем 22.08.2024р., є нещасним випадком, який мав місце в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, оскільки дисциплінарною комісією такий факт не встановлений.

Представник позивача адвокат Курило Р.М. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення.

Окрім цього, представник позивача звернувся до апеляційного суду із клопотанням про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Рівненській обл. на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції (Т.1, а.с.244-254).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 20.10.2017р., позивач проходить службу в Національній поліції України, має звання старшого лейтенанта поліції; з 14.06.2024р. по теперішній час обіймає посаду інспектора взводу № 3 роти № 1 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. (Т.1, а.с.42).

Відповідно до наказу ГУ НП в Рівненській обл. № 1431 від 26.07.2024р. «Про проведення навчально-тренувальних стрільб і занять з вогнепальної, тактичної та домедичної підготовки з особовим складом БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській області» встановлено проводити з 06-00 год. до 20-00 год., з 01 серпня 2024 року по 02 серпня 2024 року, з 05 серпня 2024 року по 09 серпня 2024 року, з 12 серпня 2024 року по 16 серпня 2024 року, з 19 серпня 2024 року по 23 серпня 2024 року, 26 серпня 2024 року по 30 серпня 2024 року (щоденно) на стрільбищі «…» поблизу урочища «…» навчально-тренувальні стрільби із застосуванням зброї, а також проводити заняття з вогнепальної тактичної і медичної підготовки з особовим складом БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. (Т.1, а.с.133).

Програма навчальних зборів підготовки поліцейських підрозділів поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Рівненській області до виконання бойових (спеціальних) завдань під час воєнного стану містить перелік тем, зміст і обсяг яких необхідні для підвищення ефективності виконання завдань за призначенням поліцейськими та забезпечення психологічної підготовки до дій у ситуаціях різних ступенів ризику.

Метою навчальних зборів є ознайомлення з основними тактичними принципами роботи підрозділу в круговій обороні, пересування особового складу в бойових порядках на різних типах місцевості (в тому числі під час безпосереднього контакту з противником) особливостями пересування та ведення бойових дій у міській забудові та вивчення правил і порядку під час виконання завдань за призначенням при знешкодженні диверсійних груп, проведення аеророзвідки, заходів територіальної оборони та заходів із забезпечення публічної безпеки і порядку на деокупованих територіях.

Місцем проведення навчальних зборів є навчальні полігони, заклади (установи) поліції або територіальні (відокремлені) підрозділи органу поліції навчально-тренувальна база яких дозволяє організувати навчання на належному рівні.

Практичні заняття проводяться у спеціальному однострої із використанням засобів індивідуального захисту.

Згідно з наказом ГУ НП в Рівненській обл. № 1431 від 26.07.2024р. інспектор взводу № 3 роти № 1 батальйону поліції особливого при значення (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. ОСОБА_1 перебував 22.08.2024р. на стрільбищі «…» поблизу урочища «…», де проходив навчальні збори, відповідно до програми навчальних зборів підготовки поліцейських підрозділу поліції особливого призначення (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. до виконання бойових (спеціальних) завдань під час воєнного стану, яка затверджена начальником ГУНП в Рівненській обл. 05.07.2024р.

Відповідно до Журналу № 4 старший лейтенант поліції ОСОБА_1 пройшов інструктаж з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю (Т.1, а.с.114).

Згідно з Відомістю про ознайомлення особового складу БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. ОСОБА_1 ознайомлений із наказом МВС України № 70 від 01.02.2016р. «Про затвердження Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю».

Відповідно до Відомості в отриманні та прийманні вогнепальної зброї особовим складом БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській обл. 22.08.2024р. старшому лейтенанту поліції ОСОБА_1 видано АК-74 № 6168648, а також боєприпаси до зброї.

22.08.2024р. на одній з навчальних локацій за навчальною програмою проходило злагодження відділення у кількості 9 поліцейських (стрільців) (у тому числі позивача). Під часу руху колони відділення стрільців у повному екіпіруванні відпрацьовували вправу з подавлювання противника вогнем у двох колонах по чотири чоловіка праворуч та ліворуч за бронеавтомобілем та розгортанням в бойові лінії по лівому і правому флангам зі стрільбою з використанням бойових набоїв. Під час згортання бойових ліній і повернення в бойовий порядок за бронеавтомобіль ОСОБА_1 відчув різкий біль у лівій нозі, впав і закричав. Відпрацювання вправи відразу припинилося. Після огляду лівої ноги, було помітно рану, з якої сочилась масивно кров та яка була схожа на вогнепальне поранення. В подальшому в медичному закладі зазначена обставина була підтверджена та діагностовано у ОСОБА_1 вогнепальне поранення.

Обставини щодо отримання позивачем вогнепального поранення та його подальшого лікування викладені у Висновку службового розслідування, затвердженому 18.09.2024р. (надалі - Висновок службового розслідування) (Т.1, а.с.16).

Такі обставини за своїм змістом не заперечуються учасниками справи.

Відповідно до Висновку службового розслідування встановлено, що нещасний випадок з старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 стався в період проходження служби.

Зі змісту резолютивної частини Висновку службового розслідування вбачається, що до позивача не застосовувалися дисциплінарні стягнення; постановлено провести розслідування нещасного випадку, що стався з позивачем.

Наказом відповідача № 1627 від 27.08.2024р. створено комісію щодо розслідування нещасного випадку, що стався 22.08.2024р. (Т.1, а.с.62).

Комісією складений Акт розслідування нещасного випадку від 30.10.2024р., який затверджений 30.10.2024р. (надалі - Акт розслідування нещасного випадку) (Т.1, а.с.36).

У розділі 7 «Висновок комісії» Акта розслідування нещасного випадку зазначено: «За результатами проведеного розслідування комісія встановила, що настання нещасного випадку зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 сталося при обставинах, що кваліфікуються як, «у період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків» (підпункт 3 пункту 8 розділу III Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС від 05.10.2020 № 705 (надалі Порядок № 705), що відповідає Закону України «Про Національну поліцію»».

Не погоджуючись з висновками комісії, зазначеними в Акті розслідування нещасного випадку «у період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків» (підпункт 3 пункту 8 розділу III Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затв. наказом МВС України № 705 від 05.10.2020р.», позивач звернувся до суду з позовом та вказує, що нещасний випадок, що стався з ним, слід вважати таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що 22.08.2024р. позивач при отриманні поранення перебував на службі на виконання наказу ГУ НП в Рівненській обл. № 1431 від 26.07.2024р.

З огляду на викладене, отримання позивачем поранення під час виконання ним наказу керівника ГУ НП в Рівненській області має кваліфікуватися, як нещасний випадок відповідно до пп.1 п.7 розділу III Порядку № 705 (виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію») як такий, що стався під час виконання службових обов`язків (пов`язаний з виконанням службових обов`язків).

Окрім цього, покликання відповідача в оскаржуваному Акті розслідування нещасного випадку на пп.3 п.8 розділу III Порядку № 705 суперечить наявним у матеріалах справи доказам та установленим обставинам, оскільки позивач за подіями настання нещасного випадку 22.08.2024р. не вчиняв діяння, за які його було б притягнуто до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

У спірному випадку відсутні будь-які обставини, визначені п.8 розділу III Порядку № 705, а нещасний випадок, що стався з позивачем 22.08.2024р., безумовно пов`язаний з виконанням ним службових обов`язків.

Враховуючи висновок суду про протиправність оскаржуваного Акта розслідування нещасного випадку, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення похідної позовної вимоги зобов`язального характеру.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову відповідають нормам матеріального права і узгоджуються із фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Із змісту заявленого позову слідує, що його предметом є оскарження висновків комісії, зазначених в Акті розслідування нещасного випадку про те, що нещасний випадок з позивачем мав місце у період проходження служби і не пов`язаний із виконанням службових обов`язків (пп.3 п.8 розділу III Порядку № 705).

На думку позивача, нещасний випадок, що стався з ним, слід вважати таким, що пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» (надалі Закон № 580-VIII).

Відповідно до ст.3 зазначеного Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ст.6 цього Закону поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст.59 наведеного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону № 580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України № 2694-XII від 14.10.1992р. «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок.

За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування (ч.2 ст.22 Закону № 2694-XII).

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України, визначає Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затв. наказом МВС України № 705 від 05.10.2020р.

Відповідно до п.3 розділу I Порядку № 705, нещасний випадок - отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

За правилами п.4 розділу І Порядку № 705 розслідування проводиться в разі настання нещасного випадку, у тому числі про який своєчасно не повідомлено керівника органу (підрозділу) поліції.

У пункті 3 розділу ІІ Порядку № 705 закріплено, що керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок, наказом не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок утворює комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку.

За змістом п.4 розділу ІІІ Порядку № 705 за результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

В силу вимог п.6 розділу III Порядку № 705 комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, зокрема, зобов`язана: одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5); вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок; визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6); кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії); скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку; передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження.

Пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 705 передбачає, що обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:

1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час;

2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.

Згідно п.8 розділу ІІІ Порядку № 705 обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є:

1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію»;

2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом);

3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком;

4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).

У додатку № 6 до Порядку № 705 викладено Класифікатор видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку.

Зокрема, підпунктами 12 та 21 пункту 1 Класифікатора до виду події, що призвела до нещасного випадку, віднесено: навмисне вбивство, травма, заподіяні іншою особою; дія вогнепальної, холодної зброї.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, 22.08.2024р. позивач отримав вогнепальне поранення під час навчально-тренувальних стрільб із застосуванням зброї.

Частиною 1 ст.18 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до ст.72 Закону № 580-VIII професійне навчання поліцейських складається з: 1) первинної професійної підготовки; 2) підготовки у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання; 3) післядипломної освіти; 4) службової підготовки - системи заходів, спрямованих на закріплення та оновлення необхідних знань, умінь та навичок працівника поліції з урахуванням оперативної обстановки, специфіки та профілю його оперативно-службової діяльності.

Наказом МВС № 50 від 26.01.2015 №50 «Про затвердження Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України» затверджено Положення про організацію службової підготовки працівників Національної поліції України (надалі - Положення № 50).

Положення № 50 визначає порядок планування, проведення та обліку занять, здійснення контролю знань, умінь та навичок осіб молодшого, середнього та вищого складу Національної поліції України (далі - поліцейські).

Вимоги Положення № 50 поширюються на поліцейських структурних підрозділів центрального органу управління поліції (далі - центральний орган), міжрегіональних територіальних органів Національної поліції України, територіальних органів Національної поліції України в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі, областях, м.Києві та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (далі - орган (підрозділ) поліції), закладів, установ, що належать до сфери управління Національної поліції України (далі - заклад, установа поліції).

Відповідно до п.5 розділу I Положення № 50 основними завданнями службової підготовки є:

підвищення рівня знань, умінь, навичок та професійних якостей поліцейських з метою забезпечення їх здатності до виконання завдань з охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічного (громадського) порядку та безпеки;

вивчення нормативно-правових актів, які регламентують діяльність Національної поліції України;

удосконалення керівним складом органів (підрозділів) поліції, закладів, установ поліції навичок управління поліцейськими.

За приписами п.6 розділу I Положення № 50 види службової підготовки:

функціональна підготовка - це комплекс заходів, спрямований на набуття і вдосконалення поліцейським знань, умінь та навичок у сфері нормативно-правового забезпечення службової діяльності, необхідних для успішного виконання ним службових обов`язків;

загальнопрофільна підготовка - комплекс заходів, спрямований на набуття і вдосконалення поліцейським знань, умінь та навичок, необхідних для формування психологічної надійності та стійкості, готовності до дій у надзвичайних ситуаціях, а також надання домедичної допомоги в процесі виконання службових завдань;

тактична підготовка - комплекс заходів, спрямований на набуття і вдосконалення поліцейським знань, умінь та навичок, необхідних для формування готовності до дій у ситуаціях з різним ступенем ризику, здатності прогнозувати їх розвиток та своєчасно приймати правомірні рішення;

вогнева підготовка - це комплекс заходів, спрямований на вивчення поліцейським основ стрільби з вогнепальної зброї, правомірного її застосування (використання) та вдосконалення навичок безпечного поводження з нею, швидкісної та влучної стрільби по нерухомих і рухомих цілях, з різних положень, в обмежений час, в русі тощо;

фізична підготовка - це комплекс заходів, спрямований на формування та вдосконалення рухових умінь і навичок, розвиток фізичних якостей та здібностей поліцейського з урахуванням особливостей його професійної діяльності.

Усі види службової підготовки є взаємопов`язаними між собою.

Відповідно до п.9 розділу I Положення № 50 поліцейські зобов`язані відвідувати заняття зі службової підготовки, що організовуються відповідно до вимог цього Положення. Виняток становлять особи, які перебувають на час їх проведення на добовому чергуванні, відпочинку після добового чергування, лікарняному, навчанні, у відпустці, відрядженні, а також ті, яким надано час відпочинку в порядку компенсації за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні.

Заборонено приймати заліки зі службової підготовки в поліцейських, які перебувають у відпустці, на лікарняному, відсторонені від виконання службових обов`язків (посади), учинили діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, або щодо яких проводиться службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни.

Відповідно до п.10 розділу I Положення № 50 невиконання поліцейськими вимог наказу про організацію службової підготовки та цього Положення може бути підставою для притягнення їх до дисциплінарної відповідальності у встановленому законодавством України порядку.

Умови організації та проведення занять з вогневої (у тому числі практичних стрільб) та фізичної підготовки перемінного складу (курсантів, слухачів) передбачені навчальними планами та програмами їх навчання (п.11 розділу I Положення № 50).

З наведеного слідує, що службова підготовка є обов`язковою для поліцейських, а умови організації та проведення занять з вогневої (у тому числі практичних стрільб) та фізичної підготовки перемінного складу (курсантів, слухачів) передбачені навчальними планами та програмами їх навчання.

Згідно фактичних обставин справи 22.08.2024р. позивач брав участь в організації службової підготовки відповідно до Програми навчальних зборів.

При цьому, в наказі ГУ НП в Рівненській обл. № 1431 від 26.07.2024р. «Про проведення навчально-тренувальних стрільб і занять з вогнепальної, тактичної та домедичної підготовки з особовим складом БПОП (стрілецький) ГУ НП в Рівненській області», на підставі якого позивач брав участь з навчально-тренувальних стрільбах та під час яких отримав поранення, міститься покликання на Положення № 50.

Отже, визначення в оскаржуваному Акті розслідування нещасного випадку того, що настання нещасного випадку кваліфікується як «не пов`язаного з виконанням службових обов`язків», прямо суперечить нормам Положення № 50 та ст.72 Закону № 580-VIII.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що 22.08.2024р. позивач при отриманні поранення перебував на службі на виконання наказу ГУ НП в Рівненській обл. № 1431 від 26.07.2024р.

Вказаний обов`язок поліцейського також закріплений у п.4 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затв. Законом України № 2337-VIII від 15.03.2018р., яким передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що отримання позивачем поранення під час виконання ним наказу керівника ГУ НП в Рівненській обл. має кваліфікуватися як нещасний випадок відповідно до пп.1 п.7 розділу III Порядку № 705 (виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію») як такий, що стався під час виконання службових обов`язків (пов`язаний з виконанням службових обов`язків).

Окрім цього, випадки настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків, викладені в п.8 розділу III Порядку № 705; зазначений вище перелік є вичерпним.

У розділі 7 «Висновок комісії» Акта розслідування нещасного випадку зазначено: «За результатами проведеного розслідування комісія встановила, що настання нещасного випадку зі старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 сталося при обставинах, що кваліфікуються як, «у період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків» (підпункт 3 пункту 8 розділу III Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом МВС від 05.10.2020 № 705), що відповідає Закону України «Про Національну поліцію»».

Відповідно до пп.3 п.8 розділу ІІІ Порядку № 705 обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є: учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком.

Звідси, покликання відповідача в спірному Акті розслідування нещасного випадку на приписи пп.3 п.8 розділу III Порядку № 705 суперечить наявним у матеріалах справи доказам та установленим обставинам, оскільки позивач за подіями настання нещасного випадку 22.08.2024р. не вчиняв діяння, за які його було притягнуто до кримінальної, адміністративної чи дисциплінарної відповідальності.

Отже, в розглядуваному випадку відсутні обставини, передбачені п.8 розділу III Порядку № 705, а нещасний випадок, що стався з позивачем 22.08.2024р., пов`язаний з виконанням ним службових обов`язків.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ НП в Рівненській обл.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді апеляційної інстанції від адвоката Курила Р.М. у вигляді представництва інтересів в апеляційному суді (ознайомлення із змістом позовної заяви, формування відзиву на апеляційну скаргу) в розмірі 15000 грн.

На підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом позивачем представлено наступні письмові докази (в копіях/оригіналах):

договір № 25/10/24 від 25.10.2024р. про надання правничої допомоги адвокатом, укладений між позивачем ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Курилом Р.М. (Т.1, а.с.180);

додаток № 2 від 25.02.2025р. до договору № 25/10/24 від 25.10.2024р. про надання правничої допомоги адвокатом, згідно якого визначено розміри гонорару адвоката (Т.1, а.с.256).;

розрахунок вартості надання правової допомоги за договором № 25/10/24 від 25.10.2024р. про надання правничої допомоги адвокатом, відповідно до якого адвокат надав наступну правову допомогу: ознайомлення із змістом апеляційної скарги та її правовий аналіз; підготовка, формування та відправка відзиву на апеляційну скаргу; загальна вартість наданих послуг склала 15000 грн. (Т.1, а.с.257);

Акт № 2 від 26.02.2025р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором № 25/10/24 від 25.10.2024р. про надання правничої допомоги адвокатом та додатку № 2 від 26.02.2025р. до вказаного договору, відповідно до положень якого адвокат надав, а позивач ОСОБА_1 прийняв наступні юридичні послуги: ознайомлення із змістом апеляційної скарги та її правовий аналіз; підготовка, формування та відправка відзиву на апеляційну скаргу; загальна вартість наданих послуг склала 15000 грн. (т.1, а.с.258).

ордер на надання правничої допомоги (Т.1, а.с.255).

Із змісту згаданих документів однозначно та чітко убачається, що останні стосуються правової допомоги, наданої позивачу під час розгляду апеляційної скарги ГУ НП в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. в адміністративній справі № 460/13927/24.

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги адвокатом Курилом Р.М. в суді апеляційної інстанції, а відтак підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу в розглядуваній справі.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Також наявність/відсутність з боку іншої сторони заперечень проти відшкодування витрат на професійну правничу допомогу має значення лише для вирішення питання про співмірність заявлених до відшкодування судових витрат на правову допомогу (ч.7 ст.134 КАС України), але не впливає на обов`язок суду під час вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну допомогу застосовувати ч.ч.1-4 ст.134 КАС України і перевіряти заявлені витрати на відповідність іншим, окрім співмірності, критеріям.

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу у вигляді підготовки подання відзиву на апеляційну скаргу.

Водночас, апеляційний суд звертає вагу, що витрати на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх сторона уже сплатила, чи їх вона ще має сплатити.

Так, Верховний Суд у постанові від 01.11.2022р. по справі № 757/24445/21-ц дійшов висновку, що відсутність доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не може виступати самостійною підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

При вирішенні наведеного питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду по наведеній категорії справ, яка викладена у постанові Великої Палати від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16, в постановах Касаційного адміністративного суду від 05.09.2019р. у справі № 826/841/17, від 19.09.2019р. у справі № 826/8890/18, які в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковими під час вирішення наведеного спору.

Враховуючи складність справи, залишення без задоволення апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції, співмірність понесених витрат із ціною позову та значення справи для позивача, присуджену суму витрат на правову допомогу в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача ГУ НП в Рівненській обл., який був апелянтом в розглядуваній справі, на користь позивача суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в суді апеляційної інстанції, в загальному розмірі 2000 грн.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 09.01.2025р. в адміністративній справі № 460/13927/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Національної поліції в Рівненській обл.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Рівненській обл. (місцезнаходження: 33023, Рівненська обл., м.Рівне, вул.М.Хвильового, буд.2; ) понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Т. І. Шинкар
Р. Б. Хобор

Дата складання повного судового рішення: 19.03.2025р.