Справа № 308/20442/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 308/20442/24 пров. № А/857/3951/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

за участі секретаря судового засідання: Скрутень Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,

на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року про повернення позовної заяви (суддя Бенца К.К., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м. Ужгород, дата складання повної ухвали не зазначено),

в адміністративній справі №308/20442/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції,

про скасування постанови і закриття провадження у справі,

встановив:

У грудні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив постанову серії ЕНА № 3522744 від 21.11.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. - скасувати. Стягнути із відповідача судові витрати та нанесену моральну і матеріальну шкоду, а провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП - закрити.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_1 подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку для оскарження постанови серії ЕНА № 3522744 від 21.11.2024, у якій вказав, що 21.11.2024 відповідачем винесено спірну постанову, яку 30.11.2024 ним оскаржено до суду. Після цього ОСОБА_1 захворів і не побачив, що із-за невідомих для нього причин позовна заява не була прийнята до судового розгляду. Лише 23.12.2024 року при відправленні документів через електронний суд побачив, що подана ним позовна заява не прийнята до судового розгляду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.12.2024 адміністративний позов залишено без руху, оскільки позивач жодних доказів на підтвердження обґрунтованості поважності причин пропуску строку на оскарження не надав. Суд вважав викладені у заяві доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами пропуску строку звернення до суду, оскільки амбулаторне лікування, або знаходження на лікарняному не перешкоджало позивачу звернутися до суду в установлений законом строк.

Запропоновано позивачу в порядку усунення недоліків позовної заяви вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та надати докази на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку звернення до суду. Крім того, в порушення вимог ч.5 ст.160 КАС України позивачем не зазначено ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) відповідача. Запропоновано позивачу уточнити суб`єктний склад відповідачів за даним позовом і зазначити код ЄДРПОУ. Спосіб усунення недоліків позовної заяви - подати до суду позовну заяву в новій редакції з усуненими недоліками та з дотриманням вимог ст.ст. 160,161 КАС України, та копії всіх документів, що приєднуються до неї, відповідно до кількості учасників справи, які повинні бути належним чином завірені, та вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом і надати суду докази на підтвердження пропуску строку для звернення з позовом з поважних причин. Позивачу надано строк для усунення недоліків, який не перевищує п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Попереджено позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені п.1 ч.4 ст.169 КАС України та ч.2 ст.123 КАС України. Роз`яснено, що в разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду, а в разі не усунення недоліків позовної заяви, вона буде повернута.

ОСОБА_1 29.12.2024 (зареєстрована судом 30.12.2024) через систему «Електронний суд» подав до суду першої інстанції заяву про виконання ухвали суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.01.2025 матеріали адміністративного позову на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України повернуто позивачеві з підстав того, що позивачем не подано до суду позовної заяви в новій редакції з усуненими недоліками та з дотриманням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України, а також суд не визнав поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду.

З цією ухвалою суду першої інстанції від 16.01.2025 не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржена ухвала суду є незаконною і такою, що винесена з невірним тлумаченням та застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивачем подано позовну заяву до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В позовній заяві зазначено норми законодавства, які були порушені відповідачем при винесенні оскаржуваної мною постанови. На виконання ухвали суду у встановлений судом строк позивачем усунуто недоліки та подано заяву про виконання ухвали суду. Однак суд постановив ухвалу про повернення позовної заяви, в якій помилково тлумачить норми матеріального права. Вважає скаржник, що в позовній заяві та заяві на виконання ухвали суду позивач пояснив і надав підтверджуючі документи про те, що він хворів і не мав можливості у 10 денний строк оскаржити постанову патрульної поліції. Хвороба та перебування позивача на лікуванні є поважною причиною для поновлення строку для звернення до суду.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржену ухвалу суду від 16.01.2025 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились, явку повноважних представників не забезпечили. ОСОБА_1 подав до суду заяву, у якій вказав, що апеляційну скаргу підтримує і просить провести розгляд справи без його участі.

Відповідно до статті 313 КАС України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності сторін (їх представників).

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги позивача (представника), перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити.

Судом встановлено, що предметом спору у розглядуваній адміністративній справі являється правомірність постанови серії ЕНА № 3522744 від 21.11.2024 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн..

Повертаючи позовну заяву на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду, а заявлені причини пропуску такого строку не можуть бути достатніми та переконливими для поновлення пропущеного строку. Також суд вважав, що позивачем не подано до суду позовної заяви в новій редакції з усуненими недоліками та з дотриманням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку суду апеляційної інстанції, є передчасними, які не відповідають нормам процесуального права і фактичним обставинам справи.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Крім цього, законодавець встановлює певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Так, відповідно до статті 122 частин 1, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Також статтею 286 КАС України визначено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини другої цієї статті, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

З наведених положень видно, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин та обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч.2 ст.123 КАС України).

Згідно ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (ч.4 ст.123 КАС України).

Таким чином, наведеними вище правовими нормами встановлено, що суд першої інстанції зобов`язаний з`ясувати в кожному випадку чи адміністративний позов подано у строк, установлений законом, а якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач звернувся в суд із цим адміністративним позовом 22.12.2024 та оспорює, зокрема, постанову серії ЕНА №3522744 від 21.11.2024 року відносно нього про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.122 КУпАП.

Отже, спір у вказаній справі існує між позивачем та відповідачами, і полягає у правомірності/протиправності постанови органу поліції у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції враховує, що у вказаній категорії справ порядок звернення до суду врегульований статтею 286 КАС України, якою передбачено право на звернення до суду з позовною заявою щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

В доданій до позову заяві про поновлення пропущеного строку позивач зазначив, що 30.11.2024 ним оскаржено постанову поліцейського до суду. Однаку позовна заява не була прийнята до судового розгляду та повернута, яку позивач виявив 23.12.2024 при відправленні документів через електронний суд. Також надав докази своєї хвороби та перебування на лікуванні.

У заяві на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_1 додатково зазначив, що надає суду належний і допустимий доказ поважності пропуску строку - медичний висновок про непрацездатність Т8НС-3928-6ТНМ-НМХК. Позивач зазначив й інші поважні підставами для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а саме: перебування у відрядженні із 13 - по 17 грудня 2024 року та участь 17.12.2024 у Воловецькому районному суді по розгляду справи №936/454/22, представляючи інтереси позивача ОСОБА_2 . Також позивачем на виконання ухвали суду зазначено про те, що відповідачем по справі - є саме Департамент патрульної поліції, .

Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не подано до суду позовну заяву в новій редакції з усуненими недоліками та з дотриманням вимог ст.ст. 160,161 КАС України, а також суд не визнав поважними підстави пропуску строку звернення позивача з даним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ч.8 ст.169 КАС України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що після повернення позовної заяви при її повторному поданні у кожному окремому випадку суду належить з`ясувати: чи первісне звернення до суду з позовною заявою відбулось у межах передбаченого законом строку на звернення до суду; чи повторне подання позовної заяви відбулось в межах строку звернення до суду, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної позовної заяви без невиправданих затримок і зайвих зволікань; заявником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на звернення до суду з позовною заявою і вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків позовної заяви, які стали підставою для повернення вперше поданої позовної заяви, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з позовною заявою; наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.

У розглядуваній справі колегія суддів приймає до уваги те, що у заяві про виконання ухвали суду як на підставу поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою зазначив, що у зв`язку з непрацездатністю в періоди з 03.12.2024 - 06.12.2024 та у період з 07.12.2024-13.12.2024 перебував на лікуванні, про що надав листки непрацездатності, а також зазначає і інші поважні підстави для поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а саме: перебування у відрядженні із 13 - по 17 грудня 2024 року та участь 17.12.2024 р. у Воловецькому районному суді по розгляду справи № 936/454/22, представляючи інтереси позивача ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції вважає передчасними висновки суду першої інстанції, що викладені у заяві доводи не є об`єктивними перешкодами чи труднощами пропуску строку звернення до суду, оскільки амбулаторне лікування, або знаходження на лікарняному, перебування у відрядженні із 13 - по 17 грудня 2024 року та участь 17.12.2024 р. у Воловецькому районному суді по розгляду справи № 936/454/22 не перешкоджало позивачу звернутися до суду в установлений законом строк.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку поведінку позивача не можна назвати пасивною та тривалою, оскільки позивачем вживались заходи для майбутнього захисту свого порушеного права.

Повертаючи позовну заяву у вказаній справі з підстав пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції не врахував незначний проміжок часу пропущеного строку та не навів з цього приводу відповідних обґрунтувань, що призвело до передчасних і необґрунтованих висновків про необхідність повернення позовної заяви.

Інші недоліки позовної заяви не перешкоджали суду здійснити розгляд справи, оскільки у суду були усі необхідні відомості про сторін.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у справі №320/14843/23 від 24.01.2024, надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів також враховує, що згідно з ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлені гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ до суду був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Відповідно до статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи сформовано необґрунтовані висновки, які не відповідають обставинам справи, оскаржена ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи (питання), а тому ухвалу суду першої інстанції від 16.01.2025, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, зі стадії відкриття провадження.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 272, 286, 310, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 січня 2025 року про повернення позовної заяви в адміністративній справі №308/20442/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови і закриття провадження у справі скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту ухвалення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль
Повний текст постанови суду складено 18.03.2025 року