Справа № 280/3072/24
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

18 березня 2025 року

м. Київ

справа №280/3072/24

адміністративне провадження № К/990/42927/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Бучик А.Ю., Коваленко Н.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу №280/3072/24

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2024, ухвалене суддею Семененко М.О.,

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024, ухвалену судом у складі колегії суддів: головуючого судді - Кругового О.О., суддів: Божко Л.А., Шлай А.В.,

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 05.04.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

визнати протиправною відмову ГУ ПФУ у виплаті їй грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій станом на день призначення пенсії за віком;

зобов`язати ГУ ПФУ виплатити їй грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки у відповідності до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 31.08.2010 їй було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII), однак вона продовжила працювати, через що призначена пенсія за вислугу років їй не виплачувалась. Після призначення 02.10.2023 їй пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV вона звернулась до ГУ ПФУ із заявою про призначення грошової допомоги у відповідності до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, однак отримала відмову з посиланням на те, що їй вже була призначена пенсія за вислугу років.

2. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

3. 08.11.2024 до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, позивачка просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

4. Верховний Суд ухвалою від 25.11.2024 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

5. Відзив ГУ ПФУ на касаційну скаргу до суду не надходив.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6. У справі, яка розглядається, суди встановили, що ОСОБА_1 з 31.08.2010 було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII.

02.10.2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

21.02.2024 позивачка звернулась до ГУ ПФУ із заявою щодо виплати їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій у відповідності до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV.

Листом від 05.03.2024 №3961-3428/П-02/8-0800/24 ГУ ПФУ повідомило, що пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV передбачено, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII і мають визначений вказаною нормою страховий стаж на таких посадах, якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Оскільки, ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за вислугу років, призначити виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не має законних підстав.

Позивачка вважає, що вона має право на отримання грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, оскільки фактично не отримувала пенсію за вислугу років, у зв`язку із чим звернулася з цим позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 до призначення пенсії за віком отримувала пенсію за вислугу років, а тому вона не має права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. В обґрунтування касаційної скарги ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV та вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми матеріального права у правовідносинах, пов`язаних з виплатою грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, особі, якій було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ, яка фактично виплачена не була.

Скаржниця звертає увагу на те, що 31.08.2010 їй було призначено пенсію за вислугу років, однак з 01.09.2010 вона продовжила працювати, через що призначена пенсія за вислугу років їй не виплачувалась, а тому вона має право на отримання грошової допомоги.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

9. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи із меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), колегія суддів виходить із такого.

10. Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

11. Такі виключні випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно з якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема у випадку - якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, а також, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

12. Отже, законодавець чітко визначив які судові рішення, з яких підстав і у яких випадках можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

13. Предметом спору в цій справі є право позивачки на виплату їй грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до вимог пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

14. При цьому, підставою для відкриття касаційного провадження було посилання позивачки на наявність обставин, визначених пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, в обґрунтування наявності яких вона вказала на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV у правовідносинах пов`язаних з виплатою грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, особі, якій було призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №1788-ХІІ, яка фактично виплачена не була.

15. З огляду на такі обґрунтування касаційної скарги колегія суддів зазначає таке.

16. Як встановлено судами попередніх інстанцій та видно з наданої ГУ ПФУ довідки, підписаної начальником відділу опрацювання документів ОСОБА_2 , позивачці з 31.08.2010 було призначено пенсію за вислугу років, яка була виплачена 24.10.2010 в розмірі 31,83 грн через «Приватбанк», тобто вона реалізувала своє право на отримання пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону №1788-XII до виходу на пенсію за віком.

17. Правовідносини подібні до тих, що склалися у справі, яка розглядається вже були предметом розгляду у Верховному Суді.

18. Верховний Суд вже розглядав справи з таким предметом спору. Зокрема, у постановах від 22.02.2018 у справі №310/3774/17, від 27.11.2018 у справі №328/1619/17(2-а/328/80/17), від 11.07.2019 у справі №350/294/16-а, від 18.06.2021 у справі №328/1620/17, від 21.03.2024 у справі №580/2737/23, Верховний Суд зазначив:

«Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Крім того, відповідно до пункту 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 25 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах й 2) вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.»

19. Також, Верховний Суд у постанові від 02.03.2020 у справі № 175/4084/16-а (2-а/175/86/16), обставини якої є подібними, дійшов наступного висновку:

«…умовою наявності права на отримання вказаної грошової допомоги є не відсутність факту отримання особою будь-якого іншого виду пенсії на момент виходу на пенсію за віком, як помилково вважали суди попередніх інстанцій, а відсутність такого факту до моменту виходу на цю пенсію, тобто в будь-який момент до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону. Слід зазначити і про те, що законодавство не ставить право особи на отримання такої допомоги в залежність від розміру або тривалості отримання нею пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.»

20. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи та зазначені вище правові позиції Верховного Суду, колегія суддів констатує, що у процесі касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень не знайшли свого підтвердження як доводи позивачки про те, що вона не отримувала пенсію за вислугу років, так і обставини, які слугували підставою для відкриття касаційного провадження, а саме: неправильне застосування судами попередніх інстанцій пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-ІV та, відповідно, відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування зазначеної норми матеріального права.

21. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку).

22. Зважаючи на те, що Верховний Суд у своїх постановах вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків, касаційне провадження у цій справі підлягає закриттю згідно із пунктом 4 частини першої статті 339 КАС України.

Керуючись статтями 339, 343, 355, 359 КАС України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16.10.2024 у справі №280/3072/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.І. Рибачук

судді А.Ю. Бучик

Н.В. Коваленко