Справа № 930/6/25
Суддя: Науменко С. М.
Дата ухвалення: 2025-02-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 930/6/25 №2-а/930/17/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2025 року м. Немирів

Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді - Науменка С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Андрущак Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення ,-

ВСТАНОВИВ:

Обставини справи.

Позивач звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення № 82 від 01.04.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн., закриття провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП.

Ухвалою суду від 08.01.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено на 17.01.2025. Також, відповідач має право в строк до 17.01.2025 року надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази.

Представник позивача Ткаченко Т.В. подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач в позові та відповіді на відзив від 17.02.2025 посилається на те, що він ОСОБА_1 не дотримався вимог ч.ч.1,3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Від 21.10.1993 року в частині не з`явлення за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений у повістці строк без поважних причин для визначення призначення у воєнний час і тим самим в порушення вимог п. 2 ч.1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів затвердженого Постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року, ч.ч. 3,10 ст. 1 Закону України про військовий обов`язок т військову службу», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону» не виконав свій військовий обов`язок визначений ч.1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» чим скоїв правопорушення в особливий період, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення №82 від 01 квітня 2024 його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. Згідно постанови, причиною притягнення його до адміністративної відповідальності є те, що він не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначений у повістці строк без поважних на те причин, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та такою, що винесена з порушенням правової процедури та підлягає скасуванню.

Правова позиція відповідача.

Від відповідача 03.02.2025 року надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 29.03.2024 року третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 було складено протокол за № 82 відносно громадянина ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 с. 201-1 КУпАП. 10.03.2024 позивачем ОСОБА_1 було отримано повістку за № 3/604 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 з дислокацією у АДРЕСА_1 для уточнення облікових даних, проходження ВЛК на 12.03.2024 року на 09-00 год., про що свідчить його підпис, зазначений в розписці до повістки.

Позивач не виконав вимоги мобілізаційного законодавства та проігнорував виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 , не прибувши на 09-00 год. 12.03.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також, ОСОБА_1 не повідомив ІНФОРМАЦІЯ_2 про причини не прибуття у встановлений в повістці строк.

Також зазначає, що протокол № 82 про адміністративне правопорушення від 29.03.2024 складався у двох екземплярах, один з яких було вручено позивачу, про що свідчить його особистий підпис у протоколі, пояснень та зауважень до протоколу у нього також не було. При цьому, особа була повідомлена про час та місце розгляду відносно нього справи яка відбудеться о 10 год. 01 квітня 2024 в кабінеті № 4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в АДРЕСА_2 . Адміністративна справа містить розписку ОСОБА_1 в отриманні другого примірника протоколу № 82 від 29.03.2024.

Будучи належним чином повідомлений про час, дату і місце розгляду адміністративної справи відносно нього. ОСОБА_1 надав заяву щодо розгляду справи у його відсутність. Ці обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення № 82 від 28.03.2024.

Відповідно справу про адміністративне правопорушення було розглянуто 01 квітня 2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 і на підставі доказів, які містяться у справі, було винесено постанову № 82 про визнання громадянина ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн. мінімального розміру штрафу, передбаченого Кодексом.

Оскаржувана постанова була винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , який приступив до обов`язків в посаді згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 102 від 13.05.2022.

В зв`язку з цим начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 просить в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити повністю. Розгляд справи проводити без участі відповідача.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Згідно з копією постанови у справі про адміністративне правопорушення № 82 від 01 квітня 2024, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 з дислокацією у АДРЕСА_1 для уточнення облікових даних, проходження ВЛК на 12.03.2024 року на 09-00 год., чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Також, з копії справи №3/8224 про адміністративне правопорушення вчинене ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП, яка представлена стороною відповідача, вбачається, що така містить:

- протокол №82 про адміністративне правопорушення від 28.03.2024, складений ст. інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 ст. сержантом ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_3 про те, що ОСОБА_1 , викликався повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 12.03.2024 року для уточнення облікових даних, проходження медичної комісії (до обстеження). Однак гр. ОСОБА_1 , про причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомив, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

За приписами ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст. 280 КУпАП (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог 283 КУпАП, яка регламентує зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу його вчинення, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи. При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актів, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

В рішенні у справі «Абрамян проти Росії» Європейський Суд зробив висновок про те, що «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до норм КУпАП, справа розглядається в межах адміністративного обвинувачення, що міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Сутність пред`явленого обвинувачення повинна відповідати диспозиції статті закону, яким встановлено відповідальність за вчинення правопорушення.

При цьому суд, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, не може самостійно перебирати на себе «функції обвинувачення» і змінювати формулювання висунутого обвинувачення та відшукувати докази вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначений постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року.

Відповідно до п.28 вказаного Порядку виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.

Згідно п.31 Порядку, повістки мають право вручати, зокрема представники виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад - в адміністративних межах населених пунктів та територій, на які поширюється повноваження відповідних виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Відповідно до п.36 Порядку, за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання резервісти та військовозобов`язані можуть бути оповіщені: представниками районних, міських держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пунктом 41 Порядку №560 передбачено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки, а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП, передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 2 статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначена норма матеріального закону є бланкетною, тобто відсилає до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів, які передбачають конкретні обов`язки військовозобов`язаного. Тому в постанові про адміністративне правопорушення є необхідним посилання на порушення військовозобов`язаним вимог конкретної норми закону чи підзаконного акта.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.74 КАС України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності з положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із оскаржуваної постанови № 82 від 01.04.2024, ОСОБА_1 , ставиться в провину те, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 12.03.2024 згідно повістки за № 3/604, чим порушив вимоги ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП, за що на нього, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

Також в постанові зазначено про те, що вчинення дій, передбачених ч.1 ст.210-1 КУпАП, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, згідно диспозиції ч. 1 ст. 210-1 КУпАП, настання адміністративної відповідальності за цією частиною передбачено за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частина 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню та тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, з наведеного вбачається, що диспозиція ч.2 ст.210-1 КУпАП передбачає настання адміністративної відповідальності за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Санкція ч. 2 ст. 210-1 КУпАП передбачає накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить від 8500 грн. до 11900 грн.

Доказів, повторного протягом року вчинення ОСОБА_1 порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, як того вимагає диспозиція ч.2 ст.210-1 КУпАП, матеріали справи не містять.

Зазначені вище обставини свідчать про не встановлення уповноваженою особою, а саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, обставин вчиненого адміністративного правопорушення, наявність складу правопорушення та його відповідність певній частині ст. 210-1 КУпАП, що обумовлює протиправність прийнятої ним постанови у справі про адміністративне правопорушення №82 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.210-1 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн.

При цьому, суд зазначає, що належних доказів, які б підтверджували викладені у постанові обставини, а саме щодо не прибуття ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 до 12.03.2024, згідно повістки за № 3/604, суду не надано.

В той же час, згідно з абз.4 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», що викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, та яка набрала чинності 18.05.2024, громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Згідно ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з частиною третьою статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, на якого в даному випадку покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження передбачених ст.9 КУпАП обставин, оскаржувана постанова винесена без достатніх для того підстав, суд вважає недоведеним факт скоєння позивачем адміністративного правопорушення, яке ставиться йому в провину, а відтак, позов слід задовольнити та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №82 від 01.04.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 73 - 77, 139, 242-246, 262,286, 293, 295 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 82 від 01.04.2024, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_3 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, і накладення штрафу в розмірі 3400 гривень.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.210-1 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Науменко