Справа № 732/378/25
Суддя: Бойко А. О.
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 732/378/25
провадження № 2-а/732/3/25
УХВАЛА

про залишення позову без руху

20 березня 2025 року м. Городня

Суддя Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О., перевіривши адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИЛА:

11.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив поновити йому пропущений процесуальний строк на оскарження постанови б/н від 16 грудня 2024 року, винесену ІНФОРМАЦІЯ_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, визнати протиправною та скасувати вказану постанову, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді від 14 березня 2025 року адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення: подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення з доказами поважності причин його пропуску; сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та надання документу про таку оплату; подання копії протоколу та копії постанови по справі про адміністративне правопорушення від 16.12.2024 у належній якості (або оригіналі).

17 березня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків з додатками.

Натомість, вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху від 14.03.2025 в частині сплати судового збору у розмірі 605,60 грн позивачем не виконані, недоліки позовної заяви в цій частині не усунуті.

Ухвалою судді від 18 березня 2025 року адміністративний позов повторно було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

18 березня 2025 року через підсистему «Електронний суд» позивач подав письмове клопотання у якому, повторно просив суд відстрочити йому сплату судового збору за подачу цього позову до винесення рішення у справі. В обґрунтування клопотання позивач вказав, що він є внутрішньо переміщеною особою, наразі є безробітним, на його картковий рахунок в АТ «А-БАНК» та на все належне йому майно органом державної виконавчої служби накладено арешт. Вважає, що його тимчасова фінансова неспроможність не може бути законною підставою для позбавлення його права на звернення до суду за захистом порушених прав. На підтвердження скрутного матеріального становища позивач надав копію довідки ВПО, копії довідок про доходи, копію трудової книжки та виписки по картковим рахункам.

Вирішуючи клопотання позивача про відстрочку сплати судового збору, суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

З огляду на те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається за правилами адміністративного судочинства, застосуванню підлягають приписи КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відповідно до якої чинне законодавство (Закон України «Про судовий збір») містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

Таким чином, позивачем за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17) висловила позицію щодо необхідності сплати судового збору при подачі адміністративного позову з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності. Розмір судового збору складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що, відповідно, становить 605,60 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, держава визначилась із засобом, який може використовуватись для доступу до суду шляхом подачі позову без оплати його судовим збором.

Таким чином, підставою для відстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зокрема, на підтвердження майнового стану може надати відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 Розділу V Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 вересня 2017 року № 822 (далі Положення № 822), до державного реєстру включаються, зокрема, дані про фізичних осіб, а саме: джерела отримання доходів, об`єкти оподаткування, сума нарахованого та/або виплаченого доходу.

Таким чином, вказаний Державний реєстр містить, зокрема, дані про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь фізичних осіб.

Суддя звертає увагу, що позивач, звертаючись 12.03.2025 з письмовим клопотанням про відстрочку сплати судового збору за подання цього адміністративного позову, на підтвердження свого майнового стану надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, з яких убачається, що розмір судового збору, який слід сплатити позивачу за подання цього позову, не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, тобто за 2024 рік.

Будь-яких доказів майнового стану, які б свідчили про об`єктивну неможливість сплати судового збору у встановленому розмірі та у встановлений законом строк позивачем не надано. Надання відповідачем лише копії трудової книжки та виписки з банківських рахунків із зазначенням про арешт коштів, на виключає обставин щодо отримання інших доходів, крім заробітної плати, наявність інших банківських рахунків та не вказують на майновий стан особи.

Суддя звертає увагу, що відповідно до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX:

1) фізичні особи боржники, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи боржника в одному банку.

У разі наявності декількох виконавчих проваджень стосовно однієї фізичної особи боржника для усіх виконавчих проваджень визначається один поточний рахунок для здійснення видаткових операцій. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій. Заява може бути подана в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку) або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

У заяві зазначаються номер поточного рахунку, який фізична особа боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, та найменування банку, в якому відкрито такий рахунок. Фізична особа боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви фізичної особи боржника виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних

паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Тобто, вирішуючи питання щодо розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення від сплати судового збору, суд має враховувати доводи та надані докази у конкретній справі для встановлення дійсної неспроможності сплатити судовий збір у встановленому законом порядку та розмірі, обґрунтованої належними доказами, які б підтверджували майновий стан сторони, відсутність інших доходів, відсутність інших рахунків, які б підтверджували підстави для розстрочення, відстрочення, зменшення або звільнення позивача від сплати судового збору від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням.

За таких обставин, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору та необхідність повторного залишення адміністративного позову без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та надання доказів його сплати.

Згідно із ч. 3, ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Разом з тим, суддя звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 45 КАС України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини 3 статті 2 КАС України).

За приписами пункту 1 частини 2 статті 45 КАС України з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин.

Верховний Суд в ухвалі від 10.05.2023 у справі № 640/17351/19 зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини 2 статті 45 КАС України).

За змістом частини 2 статті 45 КАС України перелік дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Головною метою принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами є гарантування добросовісного використання учасниками справи своїх процесуальних прав, тобто з метою, для якої ці права надані, та у спосіб, визначений процесуальним законодавством, а також добросовісного виконання обов`язків, визначених законом або судом. Противагою добросовісності є зловживання процесуальними правами, яке має різні форми прояву та у кожному конкретному випадку потребує надання оцінки судом. Зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані дії або бездіяльність учасника справи, які характеризуються ознакою видимої юридичної правомірності, однак використовуються з метою, що є протилежною або не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація відповідного процесуального права або виконання обов`язку, визначеного законом або судом; сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій (бездіяльності), які складають зміст наданого процесуальним законодавством права (покладеного обов`язку), недобросовісно, у тому числі усупереч меті такого права або умисне використання процесуального права у спосіб, який суперечить завданню

адміністративного судочинства, з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду або підриву довіри до судової гілки влади.

Суддя звертає увагу позивача, що повторне подання заяви для вирішення питання щодо відстрочки сплати судового збору за подання цього позову, яке вже вирішувалось судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, вважатиметься неприпустимим та свідчитиме про зловживання позивачем його процесуальними правами.

Керуючись статтями 133, 160, 169, 294 КАС України, Законом України «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочку сплати судового збору за подання адміністративного позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, повторно залишити без руху та надати строк десять днів, з дня отримання позивачем ухвали, для усунення недоліків, а саме сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та надання доказів його сплати.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений судом строк відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві.

Відповідно до частини 2 статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею і згідно зі статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя А. О. Бойко