Справа № 420/35461/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/35461/23

Перша інстанція суддя Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Головне управління ДМС України в Одеській області, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачі звернулись до суду з адміністративним позовом у якому заявлено вимоги Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), а саме:

- визнання протиправним та скасування рішення щодо відмови у визнанні батьківства неповнолітнього ОСОБА_3 , викладене у листі від 22 вересня 2023 року № 150/24.29-38;

- зобов`язання включити до актового запису № 2259 від 04 жовтня 2022 року, складеного на ОСОБА_3 , інформацію про батька, а саме: прізвище « ОСОБА_4 »; ім?я « ОСОБА_5 » по батькові « ОСОБА_6 »; дата народження « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; громадянство «Громадянин Сирійської Арабської Республіки»; місце проживання « АДРЕСА_1 »; підстава запису відомостей про батька «Спільна заява батьків про визнання батьківства від 05 вересня 2023 року»;

- зобов`язання внести зміни до актового запису № 2259 від 04 жовтня 2022 року, складеного на ОСОБА_3 , а саме: прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_4 »; по батькові з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_5 ».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року частково задоволено позовні вимоги, а саме:

- визнано протиправною бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 05 вересня 2023 про визнання батьківства;

- зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від 05 вересня 2023 року про визнання батьківства, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про необхідність задоволення позовних вимог, так як даний спір не є публічно-правовим, а тому він підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Крім того, апелянт зазначає, що ним не порушено процедури розгляду заяви позивачів про внесення змін до актового запису цивільного стану.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05 вересня 2023 року звернулись до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ) із заявою (а.с. 8-9) про визнання батьківства.

В свою чергу, Відділом на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скеровано лист від 22 вересня 2023 року № 150/24.29-38 (а.с.10), у якому зазначено, що мати дитини ОСОБА_2 та особа, яка хоче визнати батьківство - ОСОБА_1 , у зареєстрованому шлюбі не перебувають. Паспортний документ батька втратив дійсність 06 серпня 2016 року. Тому, на момент подання заяви про визнання батьківства паспорт батька є недійсним. Крім того, Відділом зазначено, що заява складена без присутності перекладача.

Не погоджуючись з отриманою відмовою, позивачі звернулись до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, оскільки суб`єктом владних повноважень порушено процедуру розгляду заяви позивачів.

Так, Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначає правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Згідно ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

При цьому, Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 (далі - Правила).

Згідно п. 1.1 Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Згідно п. 1.15 Правил, відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Згідно п. 2.12 Правил, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно п. 2.16.16 Правил, за наявності заяви матері та батька дитини про визнання батьківства в актовий запис про народження, який складено відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України, уносяться відомості про батька, змінюється по батькові дитини і, на бажання батьків, змінюється її прізвище.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності бездіяльності Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо розгляду заяви позивачів про визнання батьківства та внесення змін до актового запису цивільного стану про народження дитини позивачів.

В даному випадку, позивачами, як батьком та матір`ю спільної дитини, подано до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) спільну заяву про визнання батьківства та внесення змін в актовий запис про народження дитини щодо прізвища та по батькові дитини.

В свою чергу, суб`єктом владних повноважень відмовлено у задоволенні зазначеної заяви з підстав відсутності у позивача, як іноземця, діючого паспортного документу.

Між тим, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, у межах доводів та вимог апеляційної скарги суб`єкта владних повноважень, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, як вбачається із зібраних матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином Сирійської Арабської Республіки, який документований паспортом громадянина Сирійської Арабської Республіки (термін дії до 06 серпня 2016 року), а також довідкою про звернення за захистом в Україні, що видана 23 лютого 2023 року Головним управлінням ДМС в Одеській області.

Вказані документи долучались до вищезгаданої заяви позивачів.

Між тим, згідно ч. 22 ст. 4 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ. Іноземець або особа без громадянства у разі втрати або обміну паспортного документа, а так само втрати чи викрадення посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання повинні протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

При цьому, згідно абз. 3 ч. 2 ст. 6-1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», протягом строку розгляду заяви про визнання особою без громадянства особа вважається такою, яка тимчасово перебуває на території України на законних підставах. Для підтвердження цього особі видається довідка встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

В даному випадку, як зазначено вище, ОСОБА_1 є іноземцем, який звернувся в Україні за міжнародним захистом, що підтверджується довідкою про звернення за захистом в Україні, виданою Головним управлінням ДМС в Одеській області 23 лютого 2023 року.

При цьому, як вірно зазначено судом першої інстанції, іноземці, які перебувають під юрисдикцією України, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Крім того, колегія суддів враховує, що факт розриву Україною дипломатичних відносини з Сирійської Арабської Республіки у 2022 році та факт продовження громадянської війни у відповідній країні, які є загальновідомими, унеможливлюють обмін свого паспортного документу позивачем при перебуванні на території України.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вищезгадана довідка про звернення за захистом в Україні, видана уповноваженим органом державної влади, яка складена на основі відомостей з паспортного документу позивача, є документом, який надає позивачу право на легальне перебування в Україні та посвідчує його особистість.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до висновків суб`єкта владних повноважень про те, що Абазід Салах Ал Дін Мохамада є іноземцем, а тому не усвідомлював змісту поданої ним заяви та повинен був скористатись послугами перекладача, так як необхідність залучення перекладача для проведення відповідних реєстраційних визначається самим іноземцем та не є обов`язковою умовою для прийняття будь-яких заяв та звернень від іноземців.

Враховуючи викладене, з метою захисту прав позивачів та їхньої спільної дитини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що даний спір не належить розглядавати за правилами адміністративного судочинства, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану, суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення.

Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану, зокрема факт приналежності до тієї чи іншої національності.

Відповідні висновки викладено в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року, у справі № 425/2737/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що правомірність оскаржуваної відмови, яка обґрунтована відсутністю діючого паспортного документа у позивача, має перевірятись за правилами адміністративного судочинства.

Крім того, колегія суддів враховує, що на стадії апеляційного розгляду справи від представника Абазіда Салаха Ал Дін Мохамада до суду надійшло клопотання, яким до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 07 вересня 2024 року, з якого вбачається, що відповідачем внесено бажані позивачами зміни до актового запису цивільного стану, шляхом визначення батька дитини та внесення змін до ім`я дитини позивачів.

Вказані обставини свідчать про самостійне виконання суб`єктом владних повноважень вимог позивачів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог та з обраним судом першої інстанції способом захисту порушених прав позивача.

Керуючись ст.ст.308, 311, 316, 321, 322, 325,329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржено до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян