Справа № 580/2085/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

18 березня 2025 року Справа № 580/2085/25
м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Бабич А.М., ознайомившись з матеріалами адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

26.02.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Національного університету цивільного захисту України (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення з ним остаточного розрахунку при звільненні 21.06.2023, яка полягає у не нарахуванні та невиплаті йому грошового забезпечення, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та з 01.01.2020 до 18.07.2022 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

зобов`язання відповідача здійснити йому перерахунок та виплату грошового забезпечення, допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

з 01.01.2020 до 31.12.2020 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" на 1 січня 2020 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

з 01.01.2021 до 31.12.2021 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" на 1 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

з 01.01.2022 до 18.07.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 1 січня 2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;-

стягнення з відповідача на його користь нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зі служби за період з 21.06.2023 (день звільнення) до дня фактичної виплати перерахованих сум грошового забезпечення, виходячи з нормативної формули положень ст.117 КЗпП України та приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, у спосіб множення показника належного середньоденного грошового забезпечення за два останні місяці перед звільненням на кількість днів затримки розрахунку, але не більше шести місяців.

Обґрунтовуючи зазначив, що проходив службу в органах і підрозділах цивільного захисту, безпосередньо в Національному університеті цивільного захисту України (НУЦЗ України). Наказом НУЦЗ України від 21.06.2023 № 309 «Про кадрові питання» позивача звільнено зі служби 21.06.2023. Позивач через свого представника звернувся до відповідача із запитом щодо витребування відомостей про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, розміру грошового забезпечення з усіма його складовими та отримання інформації про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. У відповідь відповідач надав архівні відомості щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення (з усіма складовим) за період з січня 2016 року до дня звільнення, з яких позивач дізнався про порушення своїх прав.

Ухвалою від 03 березня 2025 року суд залишив без руху позовну заяву та надав позивачці строк 10 днів з моменту отримання ухвали для усунення викладених у мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви.

12.03.2025 від представника позивача адвоката Теплова М.П. на адресу суду надійшла заява вх. №12400/25 про усунення недоліків (далі Заява), в якій просив врахувати пояснення позивача, прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі.

Обґрунтовуючи зазначив, що не погоджується зі вказаною вище ухвалою суду. Вважає, що право на звернення до суду про зобов`язання нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення, допомогу для оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за період з 01.01.2020 до 18.07.2022 включно за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії не обмежується будь-яким строком. Посилався на висновки Верховного Суду у постановах від 26.10.2023 у справі №380/653/23, від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 08.08.2024 у справі №380/29686/23, у постанові Великої палати Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №990/156/23, від 05.12.2024 у справі №560/866/24, в яких суди зазначили, що нові зміни у законодавстві, які обмежують термін звернення до суду з трудовими спорами до трьох місяців, не поширюються на події, які мали місце до 19.07.2022. Зокрема, для стягнення заробітної плати, яка належала працівнику до вказаної дати, залишається можливість звернення без обмежень у часі, згідно з попередньою редакцією закону. Просив урахувати карантин, пов`язаний з COVID-19, та продовження у зв`язку із цим строків, визначених ст.233 Кодексу Законів про працю України (далі КЗпП України).

Із-за надходження Заяви в період тимчасової непрацездатності судді, її розглянуто в перший робочий день після її закінчення.

Перевіривши Заяву, з`ясовано, що недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 03.03.2025, не усунені.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Водночас відповідно до ст.233 КЗпП України у редакції Закону України від 01 липня 2022 року №2352-IX працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).

Отже, строк звернення до суду зі спором про стягнення належної працівнику заробітної плати обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Аналогічний правовий висновок викладений у рішенні Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у справі №260/3564/22 та від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21.

Неоднаковий підхід до обчислення процесуального строку звернення до суду для осіб, які звертаюся в один проміжок часу з аналогічним предметом спору до того ж відповідача, свідчитиме про дискримінаційний та упереджений розгляд справи, що в умовах справедливого судочинства не допустиме. Так, ст.24 Конституції України встановлює, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Крім того відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частина 3 ст.3 КАС України приписує, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. То ж для звернення позивача до суду застосовується чиниий на момент подання позовної заяви закон щодо обчислення строків.

Врахувавши вказані вище норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для врахування висновків Верховного Суду у постановах від 26.10.2023 у справі №380/653/23, від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22, від 08.08.2024 у справі №380/29686/23 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.07.2024 у справі №990/156/23, на які представник позивача посилався у Заяві та які винесені в інакших обставинах спору.

Вказаний спір стосується звільнення з публічної служби, а саме розрахунку з позивачем після його звільнення. Отже, для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк.

Архівними відомостями відповідача підтверджується, що позивачу у спірному періоді нараховане грошове забезпечення. Отже, протягом 1 місяця позивач мав право звернутися з позовом щодо остаточного розрахунку при звільненні.

В ухвалі про залишення позову без руху суд роз`яснив позивачу про те, що він пропустив місячний строк на звернення до адміністративного суду з позовною заявою та зобов`язаний надати суду обґрунтовану заяву про поновлення порушеного строку, в якій обґрунтувати для цього підстави, викласти доводи щодо поважності тому причин і надати докази. Позивач та його представник не вказали жодного аргументу щодо поважності причин пропущеного строку на звернення до суду. То ж підстави для задоволення Заяви відсутні.

Щодо доводів про карантин та продовження строків.

В Україні на підставі постанови Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 09.12.2020 №1236 у редакції постанови від 27.05.2022 діють карантинні обмеження з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Позивач не довів, що мав перешкоди своєчасно звернутися до суду та вказані обставини стали перешкодою належному судовому захисту його прав.

Водночас постановою від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Кабінет Міністрів України відмінив з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Дотримуючись вказаного підходу, суд дійшов висновку, що оскільки суд та всі учасники заявленого спору діяли в однакових умовах карантинного стану, сам по собі факт дії такого стану не свідчить про поважність пропуску строку для звернення до суду.

Оскільки викладені у Заяві доводи не підтверджені доказами щодо конкретних обставин і фактів, які позивачу об`єктивно перешкодили звернутися до суду з дати 21.06.2023 проведення з ним розрахунку при звільненні протягом 1 місяця, підстави для поновлення пропущеного строку не підтверджені. Отже, викладені у Заяві доводи не стосуються об`єктивних факторів, свідчать про необґрунтоване зволікання позивача щодо звернення до відповідача та суду зі вказаним вище позовом, а отже, не обґрунтовані. Тобто, за змістом не містить посилань на обставини, які перешкодили своєчасно звернутися до суду.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом (ч.8 ст.169 КАС України), за умови усунення вказаних підстав для її повернення.

Згідно з ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону України від 08.07.2011 №3676-VІ Про судовий збір (далі - Закон №№3676-VI) визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Відповідно до ч.2 вказаної статті Закону №3676-VI у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми, в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, повністю.

Оскільки відсутні докази понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для їх повернення.

Керуючись ст.ст.2-20, 121, 160-161, 169, 237, 241-246, 255, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИЛА:

1. Відмовити повністю у задоволенні заяви вх. від 12.03.2025 №12400/25 адвоката Теплова М.П. про усунення недоліків.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Національного університету цивільного захисту України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали, позовну заяву та додані до неї документи направити ОСОБА_1 .

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів до Шостого апеляційного адміністративного суду.

СуддяАнжеліка БАБИЧ