Справа № 160/23507/24
Суддя: Савченко Артур Владиславович
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Савченко А.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та скасування наказу,
29 серпня 2024 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій заявлені вимоги:
- визнати протиправним та скасувати наказ №1722/НАГД від 14.07.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення догани та виплаті премії за липень 2024 року в меншому розмірі інструктору 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону ГРАНІТ 77 молодшому сержанту ОСОБА_1 ;
- при розгляді даної справи не обмежуватись доводами зазначеними в позовній заяві, якщо під час розгляду даної справи будуть з`ясовані інші обставини протиправності наказу №1722/НАГД від 14.07.2024 року Про притягнення до дисциплінарної відповідальності в частині оголошення догани та виплаті премії за липень 2024 року в меншому розмірі інструктору 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону ГРАНІТ 77 молодшому сержанту ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначається, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді інструктора 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону ГРАНІТ 77. Так, спірним наказом №1722/НАГД від 14.07.2024 року, було передбачено, що 05.07.2024 перебуваючи у районі польового виходу ГРАНІТ 77 неналежним чином було підготовлено навчання особового складу, внаслідок чого було поставлено під загрозу своєчасне проведення навчань особового складу, згідно затвердженого графіка проведення занять. Окрім того, зі змісту оскаржуваного наказу слідує, що, скоєння зазначених правопорушень сталися внаслідок особистої недисциплінованості, зокрема, позивача, а отже за порушення вимог військової дисципліни, останньому було оголошено догану, а також визначено виплатити останньому премію за липень 2024 року в меншому розмірі. Однак, на переконання позивача, вищевказаний спірний наказ було видано з порушенням приписів та вимог, викладених в статтях 45, 48 та частиною 2 статті 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не доведено до відома самого позивача, а також, останнім зауважено, що інформація, яка викладена в ньому не відповідає дійсності та вказана некоректно, що призвело до неправомірних дій зі сторони командування частини та безпідставного притягнення його до дисциплінарної відповідальності. З урахуванням зазначеного, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх законних прав.
Крім того, вищевказаною ухвалою суду було зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 надати копії всіх матеріалів, що стали підставою для винесення наказу №1722/НАГД від 14.07.2024 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».
24.09.2024 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що як вбачається з пояснення командира навчального батальйону майора ОСОБА_2 , та начальника штабу навчального батальйону майора ОСОБА_3 , встановлено, що позивачу неодноразово робились зауваження щодо виконавчої дисципліни ним, на які останній не реагував. Того дня позивачу було поставлено усно наказ проконтролювати, щоб особовий склад просушився після дощу, однак позивач халатно віднісся до поставленого наказу. Посилання на те, що військовослужбовець, який заснув і не просушив одяг відноситься до іншого підрозділу є абсурдним, оскільки навчальний батальйон (а відповідно роти і взводу) є зведеним, та в кожному взводі перебувають військовослужбовці з різних підрозділів. Під час написання майором ОСОБА_2 рапорту на ім`я командира військової частини про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, всім було надано можливість надати свої пояснення по даному факту, і враховую рапорт, пояснення від кожної посадової особи, командиром військової частини вже було прийнято відповідне рішення. Не зрозумілим є факт того, чому позивач не погоджуючись з накладеним на нього стягненням, коли була можливість надати пояснення по суті події, відмовився від таких пояснень, оскільки рішення про притягнення/не притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається командиром військової частини на підставі сукупності всіх фактів, які включать в тому числі і надані кожним військовослужбовцем пояснення. Вважаємо такі дії позивача лише спробою уникнення від відповідальності за вчинене дисциплінарне правопорушення, яке спонукатиме його до вчинення інших правопорушень, а ніяк не дисциплінуватиме його для підвищення свого професійного рівня.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Частинами 5, 8 ст.262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у званні молодшого сержанта на посаді інструктора 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону ГРАНІТ 77, що підтверджується штатно-посадовим списком адміністрації зведеного навчального батальйону «Граніт-77» (додаток 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 №1103/НАГД).
Відповідно до рапорту командира зведеного навчального батальйону «Граніт-77» ОСОБА_4 від 13.07.2024 року на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 встановлено про доповідь останнього про систематичне порушення військової дисципліни, халатне відношення до виконання своїх службових обов`язків, порушення виконавчої дисципліни, неналежне виконання наказу командира зведеного навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майора ОСОБА_2 , а саме 05.07.2024 перебуваючи у районі польового виходу ГРАНІТ 77 неналежним чином було підготовлено навчання особового складу командиром 5 зведеної навчальної роти 2 зведеного навчального батальйону ГРАНІТ 77, зокрема, інструктором 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону ГРАНІТ 77 молодшим сержантом ОСОБА_1 , внаслідок чого було поставлено під загрозу своєчасне проведення навчань особового складу, згідно затвердженого графіка проведення занять. Своїми діями, зокрема, молодший сержант ОСОБА_1 порушили вимоги статті 1 (Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.) Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, та статті 111 (Командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний етап особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.), ст. 119 (Командир взводу (групи, башти) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу (групи, башти) та успішне виконання ним бойових завдань, за бонову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу (групи, башти), за підтримання внутрішнього порядку у взводі (групі, башті). Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. На підставі вище викладеного, клопочу про накладення, зокрема, на інструктора 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти НОМЕР_2 навчального батальйону ГРАНІТ 77 молодшого сержанта ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, а саме оголошення догани.
В ході проведення службового розслідування були відібрані пояснення у начальника штабу- заступника командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , інструктора 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону «ГРАНІТ 77» ОСОБА_1 , заступника командира роти 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону з повітряно десантної підготовки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , командира взводу 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ 77» військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , командира 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ 77» військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 .
Крім того, пунктом 2 вищезазначеного наказу встановлено начальнику фінансово-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 відповідно до пункту 4 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовослужбовцям призваних під час мобілізації, зокрема, інструктору 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роги НОМЕР_2 навчального батальйону ГРАНІТ 77 молодшому сержанту ОСОБА_1 виплатити премію за липень 2024 року в меншому розмірі.
Вважаючи наказ командира військової частини НОМЕР_1 №1722/НАГД від 14.07.2024 року протиправним, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та спірним правовідносинам сторін, суд враховує таке.
Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" здійснено правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому продовжений іншими Указами Президента України та діє на сьогоднішній час.
Відповідно, у таких умовах особлива відповідальність покладається на військових, адже саме вони несуть державну службу особливого характеру, що полягає у здійсненні професійної оборони держави, її незалежності та територіальної цілісності.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
За приписами статті 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.
Згідно з статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
За статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі Дисциплінарний статут).
Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.
Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтями 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.
Відповідно до ст.97 Дисциплінарного статуту ЗСУ про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.
Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.
Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ, встановлено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Отже аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення за видами, встановленими статтею 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. При цьому, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником) і дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення.
Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.
Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.
Аналізуючи наведені норми, суд зазначає, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.
При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.
Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.
Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).
Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.
Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.
Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку №608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.
Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Як видно з пункту 1 розділу V Порядку №608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.
У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п.2 розділу V Порядку №608).
Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.
Згідно з п.4 розділу V Порядку №608, у резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.
Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку №608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.
Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.
Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку №608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.
Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку №608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарних стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків або порушення військової дисципліни. У разі проведення службового розслідування, зазначені обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого командир вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні військовослужбовця складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами.
Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.
Як було встановлено судом та вищезазначено, в ході проведення службового розслідування 10.07.2024 року були відібрані пояснення у начальника штабу- заступника командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , інструктора 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону «ГРАНІТ 77» ОСОБА_1 , заступника командира роти 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону з повітряно десантної підготовки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , командира взводу 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ 77» військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , командира 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ 77» військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 .
Так, у поясненнях командира взводу 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ 77» військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та командира 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону «ГРАНІТ 77» військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 зазначено, що кожний з них не належним чином виконав вказівку командира зведеного начального батальйону «ГРАНІТ 77» майора ОСОБА_2 . Дана ситуація склалася внаслідок того, що кожен з них особисто не належним чином виконавні свої прямі обов`язки. Свою провину визнали, в подальшому зобов`язуються особисто та належним чином виконувати свої обов`язки, що підтверджуються їх особистими підписами.
Пояснення вищевказаного змісту також містяться й у поясненнях заступника командира роти 5 зведеної навчальної роти зведеного навчального батальйону з повітряно десантної підготовки військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , проте вказана особа від підпису відмовилась, про що безпосередньо зазначено у самих поясненнях.
Також відповідно до пояснень начальника штабу-заступника командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 , командира НОМЕР_2 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , зокрема, встановлено, що на початку липня 2024 року було заплановано трьохденний польовий вихід згідно за затвердженим планом. Однак, в перший день навчань через погодні умови (йшов дощ), весь особовий склад промок. А тому, військових було повернуто у наметове містечко. Всім військовослужбовцям було запропоновано розпалити багаття та просушити одяг, щоб на наступний ранок продовжити навчання, про що було доведено усно молодшому сержанту ОСОБА_1 та поставлено команду проконтролювати її виконання. Однак, як з`ясувалося один військовослужбовець, через халатність до виконання поставленого завдання молодшим сержантом ОСОБА_1 не був повідомлений про вищезазначену інформацію, заснув та не просушив свій одяг. Свої помилки під час проведения занять з особовим складом молодший сержант ОСОБА_1 не визнавав та продовжував халатне ставлення до своїх службових обов`язків.
Вищевказані пояснення ОСОБА_3 та ОСОБА_5 засвідчуються їх особистими підписами у них.
Інструктор 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону «ГРАНІТ 77» ОСОБА_1 , користуючись правом наданим йому ст. 63 Конституції України відмовився давати пояснення відносно себе та від підпису відмовився, про що зазначено у відповідних поясненнях від 10.07.2024 року.
Так судом враховується, що за приписами статті 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.
Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.
Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.
Додатком 1 до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.05.2024 №1103/НАГД передбачено штатно-посадовий список адміністрації зведеного навчального батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_1 », відповідно до якого майор ОСОБА_2 є командиром батальйону та відноситься до сфери управління батальйону, а молодший сержант ОСОБА_1 є інструктором та відноситься до навчального взводу, що фактично підтверджує факт підпорядкованості
Крім того у власній позовній заяві, ОСОБА_1 зазначає, що всім військовослужбовцям було запропоновано розпалити багаття та просушити одяг, щоб на наступний ранок продовжити навчання. Вказану інформацію він доніс до свого особового складу та всіх було просушено.
На підставі викладеного суд зазначає, що ці пояснення у сукупності підтверджують те, що позивачу було відомо, що саме і коли він мав виконувати, а також свідчать про те, що ОСОБА_1 від участі у виконанні поставленої команди усунувся.
За наслідками проведеного службового розслідування був виданий оскаржуваний у цій справі наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №1722/НАГД від 14.07.2024 року, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом накладення дисциплінарного стягнення «ДОГАНА».
Факт доведення вказаного наказу до позивача не оскаржується ним та самостійно визнається останнім у власній позовній заяві.
Зважаючи на встановлені судом, на підставі зібраних і проаналізованих у їх взаємозв`язку доказів фактичні обставини цієї справи, суд доходить висновку про встановлення факту порушення позивачем військової дисципліни.
Аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього дисциплінарного стягнення за вчинення виявленого порушення, суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.
Зазначені висновки узгоджуються з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 щодо визначення дискреційних повноважень та ступенем свободи адміністративного органу.
З урахуванням вищевикладеного, наказ командира військової частини «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» №1722/НАГД від 14.07.2024 року у частині накладення на інструктора 6 навчального взводу 5 зведеної навчальної роти 2 навчального батальйону ГРАНІТ 77 молодшого сержанта ОСОБА_1 , дисциплінарного стягнення - «Догана» є правомірним та скасуванню не підлягає.
Решта доводів позивача висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач вмотивованих доводів на підтвердження позову не надав, натомість відповідач виконав покладений на нього ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок, а саме довів правомірність свого рішення, чим спростував твердження позивача про порушення його прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу на підставі наданих доказів, суд висновує, що адміністративний позов позивача є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що позивачу було відмовлено у задоволені позовних вимог, а отже відповідно до ст.139 КАС України сума сплаченого судового збору останньому не повертається.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та скасування наказу відмовити у повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Савченко