Справа № 520/24649/24
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 р. № 520/24649/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо не розгляду заяви (скарги) позивача про перегляд довідки Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024 у встановленому підпунктами 2.3.3 та 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України порядку;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву позивача про перегляд постанови у формі довідки Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024, прийняти відповідну постанову для чого провести обстеження стану його здоров`я на предмет визначення ступеню його придатності до військової служби відповідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України порядку затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України при розгляді скарги позивача на рішення ВЛК в/ч НОМЕР_1 , є протиправною та такою, що порушує права позивача, оскільки відповідач повинен був оформити висновок про розгляд зазначеної скарги не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів. Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що з січня 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) проходить військову службу у ЗС України і на цей час знаходиться у штаті в/ч НОМЕР_2 на посаді командира взводу.

Командування в/ч НОМЕР_2 у зв`язку із значним погіршенням стану здоров`я позивача за поданням начальника медичної служби направило його до військово-лікарській комісії (ВЛК) для визначення ступеню придатності до військової служби.

02-03.05.2024 позивач проходив медичний огляд у ВЛК в/ч НОМЕР_1 і був визнаний придатним до військової служби, що оформлено у вигляді довідки від 03.05.2024 № 1995, копія якої додана до позову.

З висновком ВЛК в/ч НОМЕР_1 позивач не згоден у повному обсязі, тому що склад ВЛК був не повним, були відсутні фахівці, що передбачені наказом МО України № 402, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - наказ МОУ № 402) і за профілем яких у ОСОБА_1 є хронічні захворювання в стадії загострення.

Так, у складі ВЛК в/ч НОМЕР_1 були відсутні:

- стоматолог, в наслідок чого не було встановлено, що у позивача повністю відсутні зуби на верхній щелепі та частково на нижній, що підтверджується довідкою від 08.05.2024, яка додана до позову. Це згідно зі ст. 49 наказу МОУ № 402 є підставою для визнання позивача у воєнний час обмежено придатним до військової служби, а в сукупності з іншими хворобами - не придатним. В листі за результатами медичного обстеження спеціалістів ВЛК в/ч НОМЕР_1 , які проводили обстеження 02-03.05.2024, в пункті «стоматолог» записи відсутні, що підтверджується витягом із медичної документації, копія якого додана до позову;

- кардіолог, в наслідок чого не було враховано наявність у позивача серцево-судинної недостатності, на наявність симптомів якої позивач при обстеженні вказав лікарю ВЛК, але останній це проігнорував і обстеження не проводив. В довідці ВЛК вказано, що у позивача гіпертонія І стадії 2 ступеню, в той час коли лікар МОЗ України кардіолог кандидат медичних наук ОСОБА_2 , при обстеженні ОСОБА_1 за місцем служби 19.03.2024 визначила наявність гіпертонії II ст., що підтверджується консультативним висновком, який додано до позову, та тахікардії і рекомендували виконати холтеровське дослідження. Але обстеження кардіологом ВЛК в/ч НОМЕР_1 не було виконано;

- гастроентеролог та проктолог, в наслідок чого не було виконано обстеження та без нього помилково встановлений стан гастроезофагеальної хвороби, рефлекс - езофагіту, хронічного гастродуоденіту, хронічного панкреатиту та аксіальної кили ПОД (4 см). Вказано, що всі вони у стадії ремісії, хоча позивач зазначає, що при відсутності регулярного дієтичного харчування, при стресах, які він отримував при знаходженні на передовій, ці всі хвороби знаходяться в стадії загострення, що робить його обмежено придатним за ст. 52 наказу МОУ № 402.

Також, внаслідок не обстеження ОСОБА_1 гастроентерологом залишилась непоміченою ВЛК наявність грижі стравохідного відділу, закрепів та геморою, який при відсутності регулярного дієтичного харчування знаходиться у стані постійного запалення та випадіння, що також робить позивача обмежено придатним за ст. 52 наказу МОУ № 402.

ВЛК в/ч НОМЕР_1 також проігнорувала наявність у ОСОБА_1 гепатиту С, який наразі загрожує його життю та потребує невідкладного лікування.

Таким чином, ВЛК в/ч НОМЕР_1 при проведені обстеження ОСОБА_1 не застосувала потрібні процедури дослідження та не взяла до уваги висновки спеціалістів, на які посилався позивач.

Лікарі ВЛК в/ч НОМЕР_1 , що оглядали позивача, не є фахівцями зі стоматології, гастроентерології, проктології та кардіології й тому висновок цієї ВЛК про його придатність до військової служби є необґрунтованим, оскільки ВЛК в/ч НОМЕР_1 не укомплектована фахівцями, які мали приймати участь в її роботі згідно з наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Довідку ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 03.05.2024 № 1995 ОСОБА_1 оскаржив у ЦВЛК, до якої звернувся з проханням провести медичне обстеження відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

На своє звернення позивач отримав від ЦВЛК лист №598/9/14195 від 24.06.2024, в якому позивачу запропоновано звернутися встановленим порядком до командування військової частини, де він проходить службу, з метою направлення його на лікування до закладів охорони здоров`я, а у разі незгоди з даним рішенням - звернутись до суду, тобто ЦВЛК розглянула скаргу позивача у порядку, передбаченому Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР.

Тобто, всупереч вимогам наказу МОУ № 402, ЦВЛК відмовилась переглянути правомірність висновку ВЛК в/ч НОМЕР_1 , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі по тексту - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це, зокрема, визначення ступеня придатності до військової служби, установлення причинного зв`язку захворювань військовослужбовців, (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402.

Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК, лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх звільнення із Збройних Сил України.

ЦВЛК має право, серед іншого, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І цього Положення; перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи; перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах.

Постанови ВЛК мають прийматись на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ).

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення №402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається перевірка якості лікувально-профілактичної роботи у цілях військово-лікарської експертизи серед військовослужбовців у військових частинах і закладах охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, а також розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Позивач оскаржує відмову ЦВЛК у задоволенні скарги про перегляд довідки ВЛК в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024 та зазначає, що скаргу на дії ВЛК в/ч НОМЕР_1 при складанні довідки від 03.04.2024 № 1995 ЦВЛК ЗС України розглянуто з порушенням п.2.3.3. та п.2.3.4. розділу 2. Положення №402, в односторонньому порядку, лише на підставі вказаної довідки ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 03.04.2024 № 1995, без належної оцінки інших наданих до скарги додатків, без направлення запитів до закладів охорони здоров`я (установ), узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи для з`ясування фактичних обставин та причин хвороб, що, у свою чергу, свідчить про порушення відповідачем порядку розгляду скарги та прийняття протиправного рішення, внаслідок якого не скасовано постанову ВЛК в частині встановлення причинного зв`язку та тяжкості захворювань.

За результатом розгляду скарги ОСОБА_1 голова ЦВЛК ЗС України без складання протоколу листом від 24.06.2024 № 598/9/14195 повідомив позивача про те, що підстав для перегляду та скасування довідки ВЛК в/ч НОМЕР_1 від 03.05.2024 немає, і порекомендував, у разі незгоди з цим рішенням звернутись до суду.

Таким чином, ЦВЛК було розглянуто скаргу позивача відповідно до Закону України «Про звернення громадян» №393/96-ВР.

Хоча, абзацом 15 підпункту 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 передбачено, що ЦВЛК має право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України; надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).

Тобто, всупереч вимогам наказу МОУ № 402, ЦВЛК відмовилась переглядати висновок ВЛК в/ч НОМЕР_1 .

З урахуванням вищенаведеного виходить що ЦВЛК ЗС України, при розгляді скарги позивача на рішення ВЛК в/ч НОМЕР_1 , свій висновок повинна була оформити не листом, а вмотивованою постановою з викладенням всіх обставин та аргументів, з відповідним медичним обстеженням позивача та з винесенням постанови за результатами такого розгляду.

Відсутність належним чином оформленої постанови ЦВЛК про перегляд постанови ВЛК свідчить про те, що вона не прийняла жодного рішення з числа тих, які повинен на була ухвалити за законом.

Отже, має місце протиправна бездіяльність ЦВЛК, що є суб`єктом владних повноважень, щодо не прийняття постанови за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 .

Верховний Суд у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18 зазначив, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Верховний Суд у постанові від 10.02.2022 у справі №160/7153/20 зауважив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Тобто, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ЦВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких.

Отже, зважаючи на те, що в рамках розгляду даної справи з`ясовано, що відповідачем не прийнято жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити згідно вимог, встановлених підпунктами 2.3.3 та 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, а, отже, скарга позивача не розглянута у відповідності по приписів Положення №402.

Таким чином, Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України не здійснила, як того вимагає Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, що затверджено наказом Міністра оборони України 14.08.2008 №402, належного розгляду скарги позивача на довідку Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024, що свідчить про її протиправну бездіяльність.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови у формі довідки Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України провести обстеження стану здоров`я позивача на предмет визначення ступеню його придатності до військової служби відповідно Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України порядку затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, суд зазначає, що оскільки відповідачем не було здійснено належного розгляду скарги позивача про перегляд довідки Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024, така вимога є передчасною, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (вул. Госпітальна, буд. 16, м. Київ, 01001, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України щодо не розгляду заяви (скарги) ОСОБА_1 про перегляд довідки Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024 у встановленому підпунктами 2.3.3 та 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України порядку.

Зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови у формі довідки Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 № 1995 від 03.05.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати в загальному розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України ().

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов