Справа № 489/10204/24
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/489/36/25
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2025 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судового засідання Савковою К.А.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Остапчук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови ,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2024 року представник позивача адвокат Свідзинський Р.М. звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову № 820 від 18.11.2024 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 грн. по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 820 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 00,00 грн.

У постанові № 820 по справі про адміністративне правопорушення суть правопорушення викладена в наступному «Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2024 № 810/1 гр. ОСОБА_1 08 листопада 2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня, 08 листопада 2024 о 12.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перевірки встановлено, що гр.. ОСОБА_1 комплектування та соціальної підтримки не мав при собі військово-облікового документа як в електронному (у тому числі роздрукований) так і в паперовому вигляді, у зв`язку з чим гр. ОСОБА_1 не пред`явив його на вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .»

Представник позивача зазначав, що матеріали справи не містять належних доказів, що оскаржувана постанова прийнята в спосіб, який передбачений нормами КУпАП.

У протоколі № 820 не викладена суть адміністративного правопорушення, зокрема не зазначено місце складення протоколу, час при яких обставинах було вчинено адміністративне правопорушення, на вимогу якої упоноваженої особи позивач не пред`явив військово-обліковий документ.Також відсутні підписи свідків правопорушення.

Крім того, розгляд адміністративної справи було проведено без участі позивача, хоча неявки ОСОБА_1 була з поважних причин, а саме хвора, що підтверджується наявними у справі медичними документами. Також зазначав, що саме вдень складання постанови у позивача померла мати.

Посилаючись на викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

21.01.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Посилаючись на наступні обставини.

08 листопада 2024 року під час перевірки військово-облікових документів офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 у гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 був відсутній військовообліковий документ як в паперовому так і в електронному вигляді, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не пред`явив його на вимогу представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки, пояснивши, що втратив його.

При цьому, ознайомлюючись з протоколом про адміністративне правопорушення від 08.11.2024 №81/1 гр. ОСОБА_1 власноруч надав пояснення, що 08.11.2024 не мав при собі військово-облікового документа, у зв`язку з тим, що вони згоріли у 2022 році у зв`язку з бойовими діями, тобто більше двох років тому. В свою чергу, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що ОСОБА_1 отримав військовий квиток серія НОМЕР_1 , виданий ІНФОРМАЦІЯ_7 , 21.10.1999 року. 08.11.2024 ОСОБА_1 надав довідку переселенця №4802- сформовану за допомогою мобільного Дія, яка засвідчує те, що з 11.07.2022 фактичне місце проживає/перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , що є адміністративною територією ІНФОРМАЦІЯ_3 . Підпункт 7 пункту Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 30.12.2022 №1487 встановлено, обов`язок військовозобов`язаних особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.

Однак, ОСОБА_1 на протязі двох років не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік, не повідомляв про втрату (пошкодження) військово-облікового документу, не звертався в установленому законом порядку з заявою про пошкодження (втрату) військово-облікового документу і так само не звертався з заявою про видачу (заміну) військово-облікового документа.

24 січня 2025 на адресу суду надійшла відповідь на відзив. Представник позивача зазначає наступне.

Постанова №820 від 18.11.2024 року за справою про адміністративне правопорушення не містить жодних посилань на будь-які докази об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, оскільки свідки правопорушення відсутні, а до протоколу не додано доказу вини (як наприклад повістки в період з 2022 року і по теперішній час).

Так само, під час розгляду адміністративної справи відповідач ніяким чином не перевірив письмові пояснення позивача, не були враховані його тяжкі сімейні обставини, що, зокрема, могло б бути підставою для зменшення покарання або його скасування.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, така неврахованість може бути порушенням принципу справедливості при застосуванні покарання. Враховуючи складні умови, викликані воєнною ситуацією в Україні, що виникла внаслідок агресивних дій російських окупаційних військ, а також з огляду на труднощі та ризики для цивільних осіб, особа, яка втрачає документи під час бойових дій, повинна бути звільнена від штрафів чи інших покарань. По-друге, позивач не порушував правила військової реєстрації, оскільки, він не отримував військово-обліковий документ у встановленому порядку після того, як його втратити під час бойових дій в 2022 році.

Тому він не мав змоги дотримуватись вимог, які стосуються наявності цього документа. Хоча й існує можливість отримати електронний військово-обліковий документ через платформу «Дія», позивач не зміг скористатися цією послугою через технічні труднощі, відсутність доступу до інтернету, а також неможливість підтвердження своєї особи через мобільні платформи на той час, або з інших об`єктивних причин, що унеможливлювали використання зазначеного сервісу. Позивач заперечує твердження відповідача щодо неналежного звернення за заміною втраченого документа. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_8 було вже накладено адміністративне покарання у вигляді штрафу, який позивач сплатив, та органи ТЦК та СП не надали йому чіткої інформації про необхідність звернення за заміною втраченого документа.

У зв`язку з цим, позивач не розглядав цей крок як обов`язковий, оскільки не мав належної інформації щодо процедури заміни. Крім того, позивач не був обізнаний, що втрату документа слід реєструвати в іншому органі.

Відповідач, у свою чергу, ніяким чином доводи позивача під час розгляду справи не перевірив, розглянув справу суто формально, без вивчення усіх обставин справи та перевірки їх доказами (тобто без вивчення протоколу про адміністративне правопорушення та без витребування інших доказів та без отримання пояснень свідків.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 04.02.2025 суд вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволені позову.

Суд дослідивши матеріали справи і встановивши фактичні обставини, вислухавши сторін, встановив наступні обставини.

Відповідно до частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до абз. 2 частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Згідно пункту 25 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

18 листопада 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 820 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 00,00 грн.

У постанові № 820 по справі про адміністративне правопорушення суть правопорушення викладена в наступному «Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 08.11.2024 № 810/1 гр. ОСОБА_1 08 листопада 2024 року прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цього ж дня, 08 листопада 2024 о 12.00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 під час проведення перевірки щодо наявності військово-облікового документу та правильності військового обліку було встановлено, що гр. ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час перевірки встановлено, що гр.. ОСОБА_1 комплектування та соціальної підтримки не мав при собі військово-облікового документа як в електронному (у тому числі роздрукований) так і в паперовому вигляді, у зв`язку з чим гр. ОСОБА_1 не пред`явив його на вимогу представника ІНФОРМАЦІЯ_3 .»

Проте, згідно п. 2 Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №559 військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Відповідно до п. 2 Порядку 559 Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції. Військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації). Військово-обліковий документ в електронній формі формується на безоплатній основі за бажанням особи після проходження нею електронної ідентифікації та автентифікації. Формування та відображення військово-облікового документа в електронній формі здійснюється автоматично за умови підключення електронного пристрою до Інтернету та наявності у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей, визначених у пункті 8 цього Порядку.

У військово-обліковому документі в електронній формі відображається унікальний електронний ідентифікатор у вигляді двовимірного штрихкоду (далі - QR-код військово-облікового документа). Строк дії військово-облікового документа в електронній формі становить не більше одного року з дати його формування та не може перевищувати строк дії відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів. Військово-обліковий документ в електронній формі може бути роздрукований. У такому випадку він повинен містити QR-код військово-облікового документа, придатний для зчитування.

Формування військово-облікового документа в електронній формі для друку може здійснюватися особисто засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або адміністратором центру надання адміністративних послуг засобами Порталу Дія (у разі особистого звернення) за умови уточнення облікових даних.

Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Представник відповідача стверджував, що ОСОБА_1 мав можливість сформувати військово -обліковий документ в електронній формі у визначений законодавством спосіб, але не скористався своїм правом.

Згідно вимог ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Під час розгляду справи 18.11.2024 позивач не був присутній. Причини неявки до ІНФОРМАЦІЯ_9 в зазначений час суд вважає поважними. Також суд враховує відсутність можливості завчасно звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_9 із клопотанням про відкладення розгляду справи в зв`язку зі смертю його матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Також суд враховує стан здоров`я позивача, відповідно до наданих суду медичних документів, ОСОБА_1 15.11.2024 переніс операцію № 46ОП: комбінована флебектомія праворуч.

Також, суд враховує, що позивач 25.11.2025 добровільно зявився до ІНФОРМАЦІЯ_9 , отримав направлення на ВЛК. За результатами огляду було встановлено діагноз і прийнята постанова ВЛК: ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби терміном до 25.01.2025.

Згідно з ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Водночас, у даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», стосовно здійснення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17.07.2024, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX.

Відповідно до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, передбачена адміністративна відповідальність накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відеофіксація щодо встановлення факту відсутності військово-облікового документу у позивача не було проведено з дотриманням зазначених вище вимог діючого законодавства України.

Так, суду не надано будь якого відео з фіксацією інкримінованого позивачу правопорушення.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Приміткою до ст.210 КУпАП передбачено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

За приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколомпро вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, оскаржувана постанова винесена уповноваженою на те особою, з порушенням порядку та способу, визначеного КУпАП без дотриманням встановленої процедури та без урахуваннях усіх обставин справи, а відтак суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім іншого, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За такого, обвинувачення позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП є недоведеними та необґрунтованими.

Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, сплачений ним судовий збір в розмірі 605,60 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 18, 19, 241-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 820 від 18.11.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 17000,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути зІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_11 , АДРЕСА_2 .

Суддя Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено 19.03.2025.