Справа № 175/7453/23
Суддя: Ребров С. О.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 175/7453/23
Провадження № 2-а/175/72/23
РІШЕННЯ

Іменем України

19 березня 2025 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.,

при секретарі судових засідань Гула А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , подану в особі представника позивача адвоката Нещерета О. С. до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ДПО18 № 785275 винесену 09.10.2023 року інспектором взводу 1 роти 2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Філоненко В. Ю.,-

в с т а н о в и в:

26 жовтня 2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Нещерета О. С. звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови ДПО18 № 785275 винесену 09.10.2023 року інспектором взводу 1 роти 2 БПП в м. Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Філоненко В. Ю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вказана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував, а дії працівників поліції при її винесенні постанови є протиправними. Позивач ОСОБА_1 стверджує, що 09.10.2023 року о 01.24 год. він не керував у м. Краматорськ по Ювілейна біля буд. 72 автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі посвідчення водія категорії «В». Жодного доказу щодо керування ОСОБА_1 саме 09.10.2023 року, саме о 01.24 год., саме транспортним засобом ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 в розпорядженні поліцейських не має, таких доказів поліцейські Курінному Б.В. не надали.

Крім того, поліцейський розглянувши справу біля транспортного засобу не дав можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. у повному обсязі, а також проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП, що унеможливило виконання вимог ст. 245 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Разом з тим поліцейський склав за відсутності позивача постанову, будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, та не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи, внаслідок чого поліцейським були грубо порушені вимоги ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач вважає, що відповідач порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, а винесена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Враховуючи вище викладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову, на підставі якої притягнено позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вирішити питання щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі.

27 грудня 2023 року представником відповідача ДПП ГУНП через систему «Електронний суд» був наданий відзив на позовну заяву. В обґрунтування зазначає, що зазначені вимоги позивача є необґрунтованими. Вважає постанову законною та складеною з урахуванням норм діючого законодавства.

Згідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП передбачено, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вважає, що у діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

При цьому, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Також надав письмові пояснення на відзив, відповідно до яких встановлено наступне.

Представник зазначає, що долучений до справи носій відеозапису у вигляді СД диску з відеозаписом не може бути прийнятий судом як належний та допустимий доказ, оскільки у відзиві не вказано на який саме технічний прилад здійснювалася відеофіксація правопорушення, окрім цього оскаржувана постанова не містить посилання на фіксацію правопорушення за допомогою технічного приладу, нагрудної Боді-камери, яка має відповідний інвентарний номер і перебуває на балансі Національної поліції України.

Даний доказ не відповідає вимогам до електронного доказу. Надані відповідачем матеріали на оптичному СД диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст. 99 КАС України, отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого ознак цифрового підпису автора. Як встановлено шляхом огляду змісту оптичного диску, на відеозаписі відсутній цифровий підпис автора. Таким чином, представник вважає, що наданий суду диск з фотофіксацією не є допустимим доказом в розумінні ст. 74 КАС України.

Також, представник вважає, що фактичні обставини справи не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а в даному випадку відповідачем, в порушення вимог 72 КАС України не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надано належних і допустимих доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що у свою чергу не дає можливості встановити винність позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Дані, які містяться в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення вимог Правил дорожнього руху і. відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі та не брати до уваги відзив на позовну заяву, а також не враховувати відеофайли на СД диску долучені відповідачем, оскільки вказаний доказ не є належним та допустимим доказом так як отриманий у неналежний спосіб.

Відповідач представник патрульної поліції у судове засідання не з`явився, однак просив розгляд справи проводити у їх відсутності. При цьому посилались на обставини, що були зазначені у відзиві на позовну заяву.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи зазначені обставини, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, приходить до наступних висновків.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Так, судом встановлено, що 09.10.2023 року інспектором взводу 1 роти 2 БПП в м.Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП старшим лейтенантом поліції Філоненко Володимиром Юрійовичем було винесено постанову серії ДПО18 № 785275 про скоєння позивачем ( ОСОБА_1 ) адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Як зазначено в постанові: 09.10.2023 року о 01.24 год. в м. Краматорську по вул.Ювілейна біля буд. 72 водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем ВАЗ 21099 н.з. НОМЕР_1 , який не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п. 2.1 а ПДР України. В графі № 8 постанови ДПО18 № 785275 зазначено, що до постанови додається - рапорт.

Відповідно п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пункт 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. за №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. за №1306.

Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з положеннями п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до вимог п.п. а) п. 2.4. на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачене настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало не пред`явлення позивачем ОСОБА_1 працівнику поліції на його законну вимогу посвідчення водія, чим порушено п. 2.1 «а» ПДР України, тобто за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з вимогами ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Департаменту патрульної поліції НПУ від 03.02.2016 року № 100, яким затверджено Інструкцію про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них» та наказу Департаменту патрульної поліції НПУ від 24.11.2015 року № 14/1 «Про порядок зберігання, використання відеозапису та відео реєстраторів патрульних» чітко регламентують, що кожному патрульному поліцейському видається нагрудна відеокамера, а також вказується коли поліцейський повинен її обов`язково вмикати.

Відповідно до , ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно п. 3.5 розділу III Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затв. наказом Департаменту патрульної поліції НП України від 03.02.2016 № 100 після активації нагрудної відеокамери все спілкування повинно бути записане безперервно.

Включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відео реєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відео реєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у ст. 251 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП. постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис: розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Оцінка доказів здійснюється судом за правилами ст. 86 КАС України. відповідно до приписів якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення.

Стандарт доведення вини поза розумним сумнівом означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного розумного сумніву в цьому, тоді як наявність такого розумного сумніву у винуватості особи є підставою для його виправдання. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.07.2020 у справі 177/525/17 вказав, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. При цьому, як зауважив Верховний Суд, сам факт визнання особою вини у вчиненні адміністративного правопорушення не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє його від доведення правомірності свого рішення.

Європейський суд з прав людини визначив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, щоб всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності тлумачились на користь даної особи.

Суд наголошує на тому, що у постанові не зазначено докази, що до неї додаються, а також відсутні як посилання як на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеофіксацію, так і взагалі відсутні відомості щодо її проведення.

До відзиву надано «Диск DVD-R». Цей диск містить 2 відеофайли, які мають назву IMG_4029 та IMG_4030.

При дослідженні оскаржуваної постанови ДПО18 № 785275 вбачається, що в цій постанові не міститься відомостей про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис.

Тобто в цій постанові взагалі не зазначено, що було здійснено відеофіксацію правопорушення чи відео фіксацію розгляду справи.

Як зазначено, в Постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № №524/9716/16-а в розумінні ст. 251 КУпАП відеозапис з нагрудної камери інспектора патрульної поліції не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і, як наслідок, відеозаписи нагрудних відеокамер поліцейських є недопустимими доказами, оскільки одержані з порушенням порядку, встановленого нормами процесуального права.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі №524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі №295/3099/17.

Технічні засоби які можуть застосовувати поліцейські, зазначено в Інструкції

із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затв. наказом МВС України від 18.12.2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026).

Так в пункті 1 розділу І Інструкції № 1026 зазначено, що ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Так в пункті 2 розділу І Інструкції № 1026 зазначено, що застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення.

У пункті 3 розділу І Інструкції № 1026 зазначений перелік дозволених до застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідно до цього пункту, Інструкцією № 1026 передбачено використання працівниками поліції портативного відеореєстратора - пристрія, призначеного для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Яким технічним засобом було здійснено відеозапис, доданий відповідачем до справи не відомо.

Відповідно до пунктів 2,3 розділу ІІ Інструкції № 1026 - портативний відеореєстратор та карта пам`яті обліковуються з наданням відповідного інвентарного та номенклатурного номерів.

Портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації (далі - Журнал обліку) (додаток 1), який зберігається в органі, підрозділі поліції.

Відповідно п. 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Як вбачається з відеозаписів, наданих поліцейським до суду, номер технічного засобу відсутній, дата та час на невідомому пристрої не зазначені. Що підтверджує факт того, що відеозапис вівся не на портативний відеореєстратор, який був виданий поліцейському під підпис в органі чи підрозділі поліції.

Тобто, виходячи з наведеного, поліцейський, проводячи відеозапис факту фіксування правопорушення та спілкування з ОСОБА_1 , на невідомий пристрій, напевно особистий мобільний телефон, порушив вимоги ч. 2 ст. 19 Конституції України, а саме не діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суд вважає, що відеозаписи з невідомого пристрою, які були зроблені поліцейським на особистий мобільний телефон та надані до суду, не можуть бути належними доказами правопорушення.

Стосовно того, що суддею Ребровим С.О. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 , згідно якої його було визнано винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП, то факт того, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не підтверджує те, що він винний за ч.1 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, згідно постанови КМУ № 1299, яка дозволяє використовувати лише електронне водійське посвідчення в Дії без пластикового аналога, поліцейськими не було встановлено чи не бажає ОСОБА_1 надати їм посвідчення водія у електронній формі, а саме за допомогою мобільного застосунку «Дія». Згідно вищезазначеної постанови електронної версії водійського посвідчення достатньо, щоб підтвердити особу.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 за № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від23.12.2005№ 14«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту,а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Приписами ч. 3 ст.283 КУпАП передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17 та від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозаписи, подані Відповідачем на підтвердження порушення Позивачем правил дорожнього руху, в зв`язку з чим надані відеозаписи не відповідають критеріям належності та допустимості, а тому не можуть бути прийняті судом.

Інших доказів, які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідачами не надано.

Принцип презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню справах про адміністративні правопорушення, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не у спосіб, що визначений законами та Конституцією України та всупереч ст. 77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги Позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а отже постанова серії ДПО18 № 785275 від 09.10.2023 року підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 72, 77, 139, 143, 241-246, 286 КАС України, ст.ст. 9, 245, 247, 251, 252 КУпАП, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Нещерет О.С. до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ДПО18 № 785275 від 09.10.2023 року задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 № 785275 від 09.10.2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху закрити.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 536,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ребров С.О.