Справа № 120/14209/24
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 березня 2025 р. Справа № 120/14209/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі - В/ч НОМЕР_1 ), в якій, з урахуванням позовної заяви в редакції від 29.10.2024, просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 21.09.2022 по 29.10.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 21.09.2022 по 31.12.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2024 по 29.10.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 за статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 21.09.2021 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 29.10.2024;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 21.09.2021 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 29.10.2024;

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 08.11.2022 по 29.05.2024;

- зобов`язати нарахувати та виплатити додаткову грошову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період з 08.11.2022 по 29.05.2024.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 21.09.2022 по дату звернення до суду із цим позовом (22.10.2024) проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 . Однак, як зазначає позивач, за час проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалось не у повному обсязі, а саме у період з 21.09.2022 по 31.12.2022 та з 01.01.2024 по 29.10.2024 не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення. Крім того, позивач вказує, що у період з 21.09.2022 по 29.10.2024, відповідач нараховував та виплачував ОСОБА_1 грошове забезпечення без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024. Більше того, на переконання позивача, відповідач допустив бездіяльність щодо не нарахування та невиплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць за період перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я, а саме у період з 08.11.2022 по 29.05.2024.

Вказані обставини і слугували підставою для звернення до суду із цим позовом.

Ухвалою від 06.11.2024 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено такий строк. Позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

27.11.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення вимог позову ОСОБА_1 та звернув увагу суду, що Військова частина НОМЕР_1 не є належним відповідачем за цим позовом, адже згадана військова частина згідно з Довідкою № 378/22 з відомчого обліку Міністерства оборони України в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є юридичною особою, не має самостійного балансу та рахунків в органах Державної казначейської служби України. Більше того, згідно з п. 1.3 Положення про спільне фінансове господарство Військової частини НОМЕР_2 та військових частин, зарахованих на фінансове забезпечення, затвердженого наказом командира В/ч НОМЕР_2 від 09.09.2022 № 341 Військова частина НОМЕР_1 перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .

По суті спору відповідач зауважив, що позивача зараховано до списків особового складу В/ч НОМЕР_1 з 21.09.2022 згідно з наказом командира В/ч від 21.09.2022 № 170. У зв`язку із введенням нового штату В/ч НОМЕР_1 наказом від 14.03.2023 № 73 позивача зараховано у розпорядження командира В/ч НОМЕР_2 із залишенням на всіх видах забезпечення у В/ч НОМЕР_1 . Наказом командира В/ч від 28.10.2024 № 310 позивача виключено зі списків В/ч.

У поданому відзиві, відповідач посилаючись на норми постанови КМУ від 28.02.202 № 168, окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, яке застосовувалось до 31.01.2023, норми розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, який застосовується з 01.02.2023, статті 9-2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", яка застосовується з 01.06.2023, вказує, що недотримання будь-якої з визначених зазначеними нормативно-правовими актами умов виключають можливість виплати додаткової винагороди за період стаціонарного лікування будь-якого іншого, проте не пов`язаного із захистом Батьківщини, захворювання на яке страждає військовослужбовець. Так, відповідач зауважує на тому, що позивач не проходив стаціонарного лікування унаслідок поранень (контузій, травм, каліцтв), і йому не надавалися за рішенням ВЛК відпустки для лікування тяжких поранень, які б перебували у прямому причинному зв`язку із захистом Батьківщини.

При цьому наявні медичні документи, свідчать, що у спірний період лікування станів, які виникли унаслідок травм, захворювань, каліцтв, пов`язаних із захистом Батьківщини не здійснювалась.

Обґрунтовуючи правомірність здійснених виплат з індексації доходів відповідач зазначає, що позивача зараховано до списків військової частини 21.09.2022, тому вимоги, що стосуються періоду з 21.09.2021 по 20.09.2022 не обґрунтовані. В свою чергу індексацію доходів позивача за 2022 та 2024 роки проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Також у відзиві відповідача наголосив на правомірності розрахунку розміру грошового забезпечення позивача із використанням показника прожиткового мінімуму згідно з п. 4 постанови КМУ від 30.089.2017 № 704.

Крім іншого, відповідач наголосив на недотриманні позивачем строку звернення до суду із цим позовом та просив відмовити у його задоволенні, у випадку, якщо суд дійде висновку щодо своєчасності звернення ОСОБА_1 із позовною заявою до суду.

Ухвалою від 02.01.2025 суд встановив позивачеві строк для подання до суду письмових пояснень (висловлення позиції) щодо заміни неналежного відповідача у справі.

Ухвалою від 20.01.2025 залучено до участі у справі № 120/14209/24 як співвідповідача - Військову частину НОМЕР_2 . Розгляд справи вирішено розпочати спочатку. Встановлено відповідачеві строк для подання відзиву а позовну заяву.

17.02.2025 до суду від В/ч НОМЕР_1 надійшли доповнення до відзиву, в яких відповідач наголосив на положеннях постанови КМУ від 24.01.2025 № 77, та вказав, що обов`язок із включення до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 тисяч грн нової категорії осіб - військовослужбовців, які у зв`язку із пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини отримують реабілітаційну допомогу у сфері хорони здоров`я в стаціонарних умовах в закладах охорони здоров`я, виник у військових частин, тільки в результаті внесення змін постановою КМУ від 24.01.2025 № 77 до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

03.02.2025 через систему "Електронний суд" Військова частина НОМЕР_2 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому заперечили щодо задоволення заявлених вимог, фактично дублюючи зміст відзиву В/ч НОМЕР_1 .

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 з 21.09.2022 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 , яка згідно з п. 1.3 Положення про спільне фінансове господарство Військової частини НОМЕР_2 та військових частин, зарахованих на фінансове забезпечення, затвердженого наказом командира В/ч НОМЕР_2 від 09.09.2022 № 341, перебуває на фінансовому забезпеченні Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2022 № 170 ОСОБА_1 з 21.09.2022 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.03.2023 № 73 позивача зараховано у розпорядження командира В/ч НОМЕР_2 із залишенням на всіх видах забезпечення у В/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 28.10.2024 № 310 позивача виключено зі списків особового складу В/ч НОМЕР_1 .

За довідкою Довідка про обставини травми від 14.12.2022 № 4, виданою командиром В/ч НОМЕР_1 , 08.11.2022 згідно форми № 100, 08.11.2022 було зафіксовано отримання солдатом ОСОБА_1 поранення. Діагноз цефалгічний синдром. Струс головного мозку, акубаротравма. Відповідно довідки травма, отримана під час виконання обов`язків військової служби в районі бойових дій, пов`язана із захистом Батьківщини (том 1 а.с.123).

Згідно виписного епікризу КНП "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради від 02.12.2022 позивач у період з 18.11.2022 по 02.12.2022 перебував на стаціонарному обстежені і лікуванні.

Матеріли справи містять довідку КНП "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради від 02.12.2022 № 1527 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, згідно якої позивач період з 18.11.2022 по 02.12.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом негоспітальна двобічна пневмонія.

За перевідним епікризом В/ч НОМЕР_3 із медичної карти амбулаторного хворого № 12413, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.12.2022 по 04.12.2022 з основним діагнозом: ВТ (18.11.2022), акубаротравма. ЗЧМТ, струс головного мозку зі стійким цефалічним синдромом. Вертеброгенна лівобічна люмбоішіагія з больовим синдромом. Стан після перенесеної негоспітальної двобічної пневмонії.

За перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного хворого № 4585, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.12.2022 по 09.01.2023 з основним діагнозом: ВТ (18.11.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалічним синдромом. Акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок.

Відповідно до проміжного епікризу ВОКЛ ім. М.І. Пирогова № 643 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.01.2023 по 15.03.2023 із діагнозом ВТ (18.11.2022), акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок. Викривлення переділки носу. Хронічний гіпертрофічний риніт. Стан після ЗЧМТ (струс головного мозку). Постарвматичнйи стресовий розлад тощо.

За довідкою Національного Військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 29.03.2023 № 5892 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення контузії, каліцтва): наслідки МВТ (08.11.2022): ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому, розсіяної дрібновогнищевої симптоматики, акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості зі сприйняттям шм 4м на кожне вухо. Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми від 14.12.2022 № 4, видана командиром В/ч НОМЕР_1 ).

Матеріали справи містять виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 3648/23, за якою у період з 31.07.2023 по 28.08.2023 позивач перебував на лікуванні захворювань, отриманих за наслідками вибухової травми (08.11.2022), акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості 1 ст., стійкого цефалгічного та астено-невротичного синдромів. Ангіопатія сітківки обох очей.

Відповідно до довідки-виписки стаціонарного хворого ДУ "ІТО НАМН України" від 30.10.2023 позивач у період з 06.10.2023 по 30.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні (був госпіталізований). Повний діагноз: Стан після хірургічного лікування проведеного з приводу хронічної передньолатеральної нестабільності лівого гомілкового суглоба на тлі застарілого пошкодження латеральної групи зв`язок, анкерна фіксація. Внутрішньосуглобовий перелом човноподібної кістки лівої кисті без ознак консолідації. Кіста голівчастої кісточки лівої кисті. Із супровідних документів травму отримав 08.11.2022, захищаючи Батьківщину. Звернувся до ДУ "ІТО НАМН України" для хірургічного лікування за направленням командира В/ч НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 1675/847.

За довідкою ДУ ДУ "ІТО НАМН України" від 25.10.2023 № 3549 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення контузії, каліцтва): стан після оперативного лікування (дата операції 09.10.2023). Операція Бросторм-Голд лівого гомілковостопного суглоба, анкерна фіксація, проведеного з приводу застарілого пошкодження латеральної зони лівого гомілковостопного суглоба. Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Відповідно до виписки ВОКЛ ім. М.І. Пирогова із медичної карти стаціонарного хворого № 29727, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 22.12.2023 по 29.12.2023 з основним діагнозом деформуючий артроз лівого променево-зап`ястного суглоба з вираженим больовим синдромом на контрактурою. Зі слів хворого травму отримав 08.11.2022, захищаючи Батьківщину.

Згідно виписного епікризу В/ч НОМЕР_4 позивач у період з 29.12.2023 по 27.01.2024 перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації В/ч НОМЕР_4 із основним діагнозом деформуючий артроз лівого кістьового суглоба ІІІ стадії з незначним порушенням функції.

За випискою із медичної карти стаціонарного хворого, виданої В/ч НОМЕР_5 29.05.2024, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 08.05.2024 по 29.05.2024. Діагоноз: наслідки МВТ (08.11.2022): наслідки закритої черепно-мозкової травми (08.11.2022), струсу головного мозку у вигляді стійкого вираженого астено-невротичного, інсомнічного, цефалгічного синдромів. Наслідок акубаротравми (08.11.2022) у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 2,5 м. праворуч та 4,5 ліворуч лівим вухом; суб`єктивний шум. Зі слів хворого та супровідної документації травму отримав 08.11.2022, захищаючи Батьківщину.

Відповідно до довідки В/ч НОМЕР_1 від 18.06.2024 № 243 ОСОБА_1 у період з 01.11.2022 по 11.11.2022 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в східній частині Донецького операційного району н.п. Бахмут.

Як вказує представник позивача, впродовж перебування на лікуванні ОСОБА_1 за наслідками отриманої ним 08.11.2022 травми, відповідач протиправно не здійснював нарахування і виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168.

Водночас позивач в межах цього позову оспорює нездійснення відповідачем:

- перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 21.09.2022 по 29.10.2024, виходячи із прожиткового мінімуму станом на 01 січня відповідного календарного року;

- виплати індексації грошового забезпечення за період з 21.09.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 29.10.2024;

- додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 в розрахунку 100000 грн на місяць за період з 08.11.2022 по 29.05.2024.

Також позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача із усними та письмовим рапортом про виплату згаданих сум, однак відповідачем було проігноровано такі вимоги ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених вимог, суд керується та виходить з наступного.

Першочергово, зважаючи на аргументи відзивів щодо недотримання строку звернення до суду із цим позовом, суд вказує, що в ухвалі про відкриття провадження у справі надавалась оцінка питанню поважності причин пропуску відповідного процесуального строку ОСОБА_1 та суд визнав поважними причини пропуску строку і поновив такий. Так, аргументи, що наведені стороною відповідача у відзиві, не дають суду підстав для постановлення висновку про передчасність та помилковість висновків про поновлення відповідного строку, викладених в ухвалі від 06.11.2024.

Повертаючись до обставин спору по суті справи, суд виходить з такого.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята Постанова "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану №168" (далі - Постанова № 168, в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин (отримання позивачем травми).

Пунктом 1 постанови № 168 (в редакції на час отримання травми позивачем) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 слідує висновок, що встановлено лише дві умови, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

В подальшому, з метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, Міністр оборони України видав Окреме доручення від 23 червня 2022 року № 912/з/29, яким, серед іншого, у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24 лютого 2022 року).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку № 5).

У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).

Таким чином, з аналізу вищевикладеного слідує, що постановою № 168 та Окремим дорученням встановлені наступні умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 грн винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: за періоди безперервного перебування на стаціонарному лікуванні: - пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; - факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. До таких періодів зараховується час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, за періоди перебування у відпустці для лікування - після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони від 25.01.2023 № 44 доповнено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, новим розділом - XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, в п. 2 якого передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. виплачується тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).

Пунктами 11 та 12 цього розділу встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Вказаний нормативно-правовий акт набрав законної сили 31.01.2023 з моменту офіційного оприлюднення після реєстрації в Міністерстві юстиції України та застосовується з 01.02.2023, про що безпосередньо зазначено в п. 3 Наказу № 44 від 25.01.2023.

Так, в межах цього спору, сторонами не заперечується, що 08.11.2022 ОСОБА_1 одержав поранення. Діагноз цефалгічний синдром. Струс головного мозку, акубаротравма за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини (довідка Довідка про обставини травми від 14.12.2022 № 4) .

За довідкою Національного Військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 29.03.2023 № 5892 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення контузії, каліцтва): наслідки МВТ (08.11.2022): ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому, розсіяної дрібновогнищевої симптоматики, акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості зі сприйняттям шм 4м на кожне вухо. Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми від 14.12.2022 № 4, видана командиром В/ч НОМЕР_1 ).

Сторонами спору не спростовується, що отримане позивачем 08.11.2022 поранення пов`язано із захистом Батьківщини. Водночас у межах заявленого спору позивач оскаржує бездіяльність В/ч НОМЕР_1 щодо невиплати йому додаткової винагороди за період перебування на лікуванні, а саме з 08.11.2022 по 29.05.2024.

Водночас відповідач заперечує право позивача на отримання додаткової винагороди за вказаний період, оскільки за постановою гарнізонної ВЛК НВМКЦ "Головний військовий клінічний госпіталь" від 29.03.2023 № 5892 із захистом Батьківщини у позивача пов`язано виключно наслідки МВТ (08.11.2022): ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому, розсіяної дрібновогнищевої симптоматики, акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості зі сприйняттям шм 4м на кожне вухо.

При цьому відповідач, спростовує висновки позаштатної ВЛК ДУ "Інститут травматології та ортопедії НАМН України", викладеними у довідці від 25.10.2023 № 3549 (том 1 а.с. 64), відносно того, що із захистом Батьківщини пов`язано стан позивача після оперативного лікування 09.10.2023 лівогогомілковостопного суглоба, оскільки, як доводить сторона відповідача, за висновком штатної ВЛК військової частини НОМЕР_5 винесено довідку від 28.05.2024 № 1069, із захистом Батьківщини пов`язана лише: наслідки мінно-вибухової травми (08.11.2022) легкого ступеня: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді помірно-виражених астено-невротичного, інсомнічного, цефалгічного синдромів; вкубаротравми з розвитком хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 2,5 м на праве вухо, 4,5 м на ліве вухо (том 2 а.с. 2-3)

Під час розгляду цієї справи встановлено, що згідно виписного епікризу КНП "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради від 02.12.2022 позивач у період з 18.11.2022 по 02.12.2022 перебував на стаціонарному обстежені і лікуванні.

Матеріли справи містять довідку КНП "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради від 02.12.2022 № 1527 про тимчасову непрацездатність особи рядового і начальницького складу, згідно якої позивач період з 18.11.2022 по 02.12.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом негоспітальна двобічна пневмонія.

За перевідним епікризом В/ч НОМЕР_3 із медичної карти амбулаторного хворого № 12413, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 02.12.2022 по 04.12.2022 з основним діагнозом: ВТ (18.11.2022), акубаротравма. ЗЧМТ, струс головного мозку зі стійким цефалічним синдромом. Вертеброгенна лівобічна люмбоішіагія з больовим синдромом. Стан після перенесеної негоспітальної двобічної пневмонії.

За перевідним епікризом із медичної карти амбулаторного хворого № 4585, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 05.12.2022 по 09.01.2023 з основним діагнозом: ВТ (18.11.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалічним синдромом. Акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок.

Відповідно до проміжного епікризу ВОКЛ ім. М.І. Пирогова № 643 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні з 09.01.2023 по 15.03.2023 із діагнозом ВТ (18.11.2022), акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок. Викривлення переділки нос. Хронічний гіпертрофічний риніт. Стан після ЗЧМТ (струс головного мозку). Постарвматичнйи стресовий розлад тощо.

За довідкою Національного Військово-медичного клінічного центру "Головний військовий клінічний госпіталь" від 29.03.2023 № 5892 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення контузії, каліцтва): наслідки МВТ (08.11.2022): ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді цефалгічного синдрому, розсіяної дрібновогнищевої симптоматики, акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості зі сприйняттям шм 4м на кожне вухо. Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (Довідка про обставини травми від 14.12.2022 № 4, видана командиром В/ч НОМЕР_1 ).

Матеріали справи містять виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 3648/23, за якою у період з 31.07.2023 по 28.08.2023 позивач перебував на лікуванні захворювань, отриманих за наслідками вибухової травми (08.11.2022), акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості 1 ст., стійкого цефалгічного та астено-невротичного синдромів. Ангіопатія сітківки обох очей.

Відповідно до довідки-виписки стаціонарного хворого ДУ "ІТО НАМН України" від 30.10.2023 позивач у період з 06.10.2023 по 30.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні (був госпіталізований). Повний діагноз Стан після хірургічного лікування проведеного з приводу хронічної передньолатеральної нестабільності лівого гомілкового суглоба на тлі застарілого пошкодження латеральної групи зв`язок, анкерна фіксація. Внутрішньосуглобовий перелом човноподібної кістки лівої кисті без ознак консолідації. Кіста голівчастої кісточки лівої кисті. Із супровідних документів травму отримав 08.11.2022, захищаючи Батьківщину. Звернувся до ДУ "ІТО НАМН України" для хірургічного лікування за направленням командира В/ч НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 1675/847.

За довідкою ДУ "ІТО НАМН України" від 25.10.2023 № 3549 проведено медичний огляд солдата ОСОБА_1 . Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення контузії, каліцтва): стан після оперативного лікування (дата операції 09.10.2023). Операція Бросторм-Голд лівого гомілковостопного суглоба, анкерна фіксація, проведеного з приводу застарілого пошкодження латеральної зони лівого гомілковостопного суглоба. Травма ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

Відповідно до виписки ВОКЛ ім. М.І. Пирогова із медичної карти стаціонарного хворого № 29727, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у період з 22.12.2023 по 29.12.2023 з основним діагнозом Деформуючий артроз лівого променево-зап`ястного суглоба з вираженим больовим синдромом на контрактурою. Зі слів хворого травму отримав 08.11.2022, захищаючи Батьківщину.

Згідно виписного епікризу В/ч НОМЕР_4 позивач у період з 29.12.2023 по 27.01.2024 перебував на лікуванні у відділенні медичної реабілітації В/ч НОМЕР_4 із основним діагнозом деформуючий артроз лівого кістьового суглоба ІІІ стадії з незначним порушенням функції.

За випискою із медичної карти стаціонарного хворого, виданої В/ч НОМЕР_5 29.05.2024, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 08.05.2024 по 29.05.2024. Діагоноз: наслідки МВТ (08.11.2022): наслідки закритої черепно-мозкової травми (08.11.2022), струсу головного мозку у вигляді стійкого вираженого астено-невротичного, інсомнічного, цефалгічного синдромів. Наслідок акубаротравми (08.11.2022) у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 2,5 м. праворуч та 4,5 ліворуч лівим вухом; суб`єктивний шум. Зі слів хворого та супровідної документації травму отримав 08.11.2022, захищаючи Батьківщину.

Суд наголошує, що підставою отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди є пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Згідно з пунктами 2, 5 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 027/о "Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 № 110, форма № 027/о заповнюється лікарями закладів охорони здоров`я, які надають амбулаторно-поліклінічну допомогу, при направленні хворого на консультацію в інші заклади охорони здоров`я, на стаціонарне лікування та лікарями стаціонарів при виписці або у випадку смерті хворого.

Закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями, які отримали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, якими внесено медичні записи до Реєстру медичних записів, записів про направлення та рецептів в електронній системі охорони здоров`я, форма № 027/о не ведеться. На вимогу пацієнта йому надається витяг з цього реєстру.

У пункті 5 вказуються:

в амбулаторно-поліклінічному закладі - дата (число, місяць, рік) початку захворювання та направлення у стаціонар (на консультацію);

у стаціонарі - дата надходження та виписки (смерті) зі стаціонару.

Відповідно до пункту 2 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 003/о «Медична карта стаціонарного хворого № _», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14 лютого 2012 року № 110, форма № 003/о є основним медичним документом, що заповнюється на кожного хворого, який влаштовується на стаціонарне медичне лікування, та ведеться в усіх закладах охорони здоров`я, які надають стаціонарну допомогу, та санаторіях.

Водночас матеріали справи містять накази командира В/ч НОМЕР_1 :

- від 08.11.2022 № 218, за яким вказано вважати ОСОБА_1 таким, що з 08.11.2022 вибув на амбулаторне лікування за місцем дислокації підрозділу В/ч НОМЕР_1 у зв`язку із отриманням травми та поранення;

- від 11.11.2022 № 221, за яким вказано вважати ОСОБА_1 таким, що з 11.11.2022 вибув на госпіталізацію до КП "Козятинська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" у зв`язку із отриманням травми (08.11.2022);

- від 31.07.2023 № 213, за яким вказано вважати ОСОБА_1 таким, що з 31.07.2023 вибув на стаціонарне лікування до у Інститут нейрохірургії ім.акад. А.П. Ромаданова НАМН України із діагнозом остеохондроз поперекового відділу хребта, спондільоз. Післятравматина вертеброгення люмбаргія.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зауважує, що в розумінні наведених нормативно-правових актів підставою отримання збільшеної до 100 000 гривень винагороди є пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Отже, зважаючи на встановлені вище обставини травми позивача, які також підтверджуються, виданою командиром Військової частини НОМЕР_1 , довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 14.12.2022 № 4, постановою гарнізонної ВЛК НВМКЦ "Головний військовий клінічний госпіталь" від 29.03.2023 № 5892, суд зауважує, що за періоди перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, отриманої 08.11.2022, які підтверджені належними та допустимими доказами, позивачу належить до виплати додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ № 168, зокрема за періоди:

- з 02.12.2022 по 04.12.2022 (стаціонарне лікування з 02.12.2022 по 04.12.2022 з основним діагнозом: ВТ (18.11.2022), акубаротравма. ЗЧМТ, струс головного мозку зі стійким цефалічним синдромом. Вертеброгенна лівобічна люмбоішіагія з больовим синдромом. Стан після перенесеної негоспітальної двобічної пневмонії), з

- з 05.12.2022 по 09.01.2023 (стаціонарне лікування з 05.12.2022 по 09.01.2023 з основним діагнозом: ВТ (18.11.2022). ЗЧМТ. Струс головного мозку зі стійким цефалічним синдромом. Акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок).

- з 09.01.2023 по 15.03.2023 (стаціонарне лікування з 09.01.2023 по 15.03.2023 із діагнозом ВТ (18.11.2022), акубаротравма без порушення цілісності барабанних перетинок. Викривлення переділки нос. Хронічний гіпертрофічний риніт. Стан після ЗЧМТ (струс головного мозку). Постравматичний стресовий розлад тощо);

- з 31.07.2023 по 28.08.2023 (перебування на лікуванні захворювань, отриманих за наслідками вибухової травми (08.11.2022), акубаротравми у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості 1 ст., стійкого цефалгічного та астено-невротичного синдромів. Ангіопатія сітківки обох очей);

- з 08.05.2024 по 29.05.2024 (перебуваня на стаціонарному лікуванні у період з 08.05.2024 по 29.05.2024. Діагоноз: наслідки МВТ (08.11.2022): наслідки закритої черепно-мозкової травми (08.11.2022), струсу головного мозку у вигляді стійкого вираженого астено-невротичного, інсомнічного, цефалгічного синдромів. Наслідок акубаротравми (08.11.2022) у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглухуватості зі сприйняттям шепітної мови 2,5 м. праворуч та 4,5 ліворуч лівим вухом; суб`єктивний шум.).

При цьому суд, відхиляє доводи відповідача відносно того, що згідно довідки КНП "ВОКЛ ім. І.М. Пирогова Вінницької обласної ради" від 17.10.2023 № 01.01-25/3627 у відповідь на запит В/ч НОМЕР_1 , повідомлено, що госпіталізація ОСОБА_1 до КНП "ВОКЛ ім. І.М. Пирогова Вінницької обласної ради" 09.01.2023 не була пов`язана із травмою, отриманою під час захисту Батьківщини та була здійснена в плановому порядку за діагнозом викривлення носової перетинки (том 2 а.с. 4), а згідно з довідкою Державної установи "Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова Національної академії Медичних наук України" від 13.10.2023 № 1066/05 у відповідь на запит В/ч НОМЕР_1 повідомлено, що лікування ОСОБА_1 у період з 31.07.2023 по 28.08.2023 не проводилось з приводу травми пов`язаної із захистом Батьківщини, оскільки такі докази суперечать первинній медичній документації, що видавалась за наслідками стаціонарного лікування позивача, тому не можуть бути визнані як належні докази у справі.

Поряд з цим суд також зазначає, що з дослідженої первинної медичної документації, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, не встановлено, що у періоди перебування на стаціонарному лікуванні ОСОБА_1 з 18.11.2022 по 01.12.2022, з 06.10.2023 по 30.10.2023, з 22.12.2023 по 29.12.2023, з 29.12.2023 по 27.01.2024, останній отримував лікування, внаслідок поранення (травми), отриманого 08.11.2022.

З урахуванням вищевикладеного, незважаючи на заявлене позивачем формулювання позовних вимог суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних шляхом визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із отриманням поранення (травми) у розмірі до 100000,00 грн за період з 02.12.2022 по 04.12.2022, з 05.12.2022 по 09.01.2023, з 09.01.2023 по 15.03.2023, з 08.05.2024 по 29.05.2024 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку із отриманням поранення (травми) за період з 02.12.2022 по 04.12.2022, з 05.12.2022 по 09.01.2023, з 09.01.2023 по 15.03.2023, з 08.05.2024 по 29.05.2024 у розмірі до 100000,00 грн на пропорційно в розрахунку на місяць.

Водночас, в задоволенні решти позовних вимог що стосуються періодів з 08.11.2022 по 01.12.2022, з 16.03.2023 по 07.05.2024, належить відмовити, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факту перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок саме такого поранення, отриманого 08.11.2022, або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Визначаючись щодо іншої частини позовних вимог, що стосується невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 21.09.2021 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 29.10.2024, як про те просить позивач, суд враховує наступне.

Першочергово суд зауважує, на тому, що позивач порушує перед судом питання про виплату належних йому сум, в тому числі індексації грошового забезпечення за період з 21.09.2021, водночас в уточненій позовній заяві вказує, що проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 з 21.09.2022, що також підтверджується матеріалами справи. З огляду на викладене суд вважає технічною помилкою зазначену у прохальній частині позову дату "21.09.2021", відтак, розгляд вимог у цій частині здійснюється за період з 21.09.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 29.10.2024.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (надалі - в редакції, чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (надалі - Закон № 1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до статті 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ст.ст. 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078). Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Абзацом 18 пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX зупинено на 2023 рік дію Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відтак обчислення індексу споживчих цін для нарахування сум індексації у 2023 році не здійснюється.

Натомість статтею 39 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-IX визначено, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з 01 січня 2024 року. Отже, у 2024 році право на проведення індексації заробітної плати працівників поновлено.

Міністерство соціальної політики України у листі від 4 січня 2024 року № 2/0/214-24 надало роз`яснення, що у разі, якщо підвищення посадових окладів (тарифних ставок) у січні 2024 року не відбувається, то обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починає здійснюватися з січня 2024 року.

Пунктом 11 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Отже, відповідно до Порядку № 1078 індексація проводиться у разі, якщо індекс споживчих цін (ІСЦ) перевищив поріг індексації у розмірі 103%. Індекс споживчих цін для проведення індексації грошових доходів громадян слід обчислювати наростаючим підсумком, починаючи з 1 січня 2024 року.

Слід вказати, що з початку 2024 року індекс споживчих цін (ІСЦ) в Україні (за даними ДЕРЖСТАТУ) становив: січень 2024 - 100,4%, лютий 2024 - 100,3%, березень 2024 - 100,5%, квітень 2024 -100,2%, травень 2024 - 100,6%, червень 2024 - 102,2%, липень 2024 - 100,0%, серпень 2024 - 100,6%, вересень 2024 - 101,5%, жовтень 2024 - 101,8%. Отже індекс споживчих цін не перевищив 103%, тому підстави для нарахування та виплати поточної індексації грошового забезпечення за вказаний вище період відсутні.

Як встановлено судом з матеріалів справи та підтверджується відповідачем у відзиві у період проходження ним військової служби у В/ч НОМЕР_1 (перебуває на фінансовому забезпеченні у В/ч НОМЕР_2 ), зокрема у період з 21.09.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2024 по 28.10.2024 позивачу нараховувалась та виплачувалась індексації грошового забезпечення, про що свідчать зокрема надані стороною відповідача роздруківки з інформації про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 . Так, за вересень 2022 року позивачу нараховано індексацію у сумі 427,27 грн, за жовтень 2022 року - 1281,80 грн, за листопад 2022 року - 1424,80 грн, за грудень 2022 року - 1470,23 грн, за серпень 2024 року - 130,20 грн, за вересень 2024 року -28,49 грн, за жовтень 2024 року - 25,73 грн.

Враховуючи зазначене, відсутні правові підстави для нарахування та виплати позивачу індексації з 21.09.2022 по 31.12.2022 (оскільки виплата індексації здійснена відповідачем, а між сторонами відсутній спір щодо сум виплаченої індексації) та за період з 01.01.2024 по 29.10.2024 ( індекс споживчих цін не перевищив 103%). Відтак у задоволенні заявлених вимог у цій частині належить відмовити.

Щодо вимог позову ОСОБА_1 відносно перерахунку та виплати грошового забезпечення за період з 21.09.2022 по 29.10.2024, виходячи із прожиткового мінімуму станом на 01 січня відповідного календарного року, суд враховує наступне.

Так, під час розгляду цієї справи судом встановлено, що позивач проходив службу у В/ч НОМЕР_1 у період з 21.09.2022 по 28.10.2024.

Однак, як зазначає позивач, за час проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалось не у повному обсязі, а саме у період з 21.09.2022 по 29.10.2024 грошове забезпечення без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024.

Положеннями статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", яка набрала чинності 01.03.2018, затверджено, зокрема, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.

Пунктом 4 Постанови № 704 (в редакції до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Однак, Постановою № 103 до Постанови № 704 внесено зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови № 704 викладено у новій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Отже, з 01.03.2018 Урядом України запроваджено одну розрахункову величину обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року.

Разом із тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі № 826/6453/18, визнано протиправним та скасовано п. 6постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким, зокрема, в пункт 4 постанови № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" були внесені зміни.

Таким чином, відповідно до редакції пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до внесення змін, та вимог пункту 1 Приміток додатку 1 та пункту Примітки додатку 14 до Постанови № 704 розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29.01.2020 мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

З наведеного суд доходить до висновку, що саме з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/6453/18 - діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін.

Тобто з 29.01.2020 відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, котра визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01.01.2018.

Водночас, 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704" (Постанова №481), яка набрала чинності 20.05.2023 та якою по-іншому врегульовані спірні правовідносини.

Пунктом 1 Постанови № 481 приписано скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".

При цьому, п. 2 Постанови № 481 внесено зміни до пункту 4постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

Таким чином, викладення пункту 4 Постанови № 704 у вказаній редакції та встановлення фіксованої суми, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, яка відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018, свідчить про відсутність підстав для перерахунку грошового забезпечення позивача за період з 20.05.2023.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для обчислення та виплати позивачу грошового забезпечення та інших одноразових видів грошового забезпечення за період з 20.05.2022 по 29.10.2024 із врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року, на 01 січня 2024 року, оскільки розрахунок грошового забезпечення виходячи із розрахункової величини 1762 гривні є правомірним.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідач протиправно здійснював обчислення та виплату позивачеві в заниженому розмірі за період з 21.09.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення), без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023.

З метою належного захисту порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобов`язати В/ч НОМЕР_2 здійснити позивачу перерахунок його грошового забезпечення з 21.09.2022 (дати зарахування до списків особового В/ч) по 19.05.2023 із врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 та 01.01.2023, та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому правильний і найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а витрат, пов`язаних з розглядом справи, судом не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі суд не вирішує.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у зв`язку із отриманням поранення (травми) у розмірі до 100000,00 грн за період з 02.12.2022 по 04.12.2022, з 05.12.2022 по 09.01.2023, з 09.01.2023 по 15.03.2023, з 08.05.2024 по 29.05.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у зв`язку із отриманням поранення (травми) за період з 02.12.2022 по 04.12.2022, з 05.12.2022 по 09.01.2023, з 09.01.2023 по 15.03.2023, з 08.05.2024 по 29.05.2024 у розмірі до 100000,00 грн на пропорційно в розрахунку на місяць, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення) у період з 21.09.2022 по 19.05.2023, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок його грошового забезпечення (основних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення) за період з 21.09.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, обрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ).

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.03.2025.

Суддя Томчук Андрій Валерійович