Справа № 200/1348/25
Суддя: Буряк І.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 року Справа№200/1348/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Буряк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Донецькій області) за змістом якого просить суд:

визнати протиправними дії відповідача, які полягають у припиненні виплати позивачу пенсії у разі втраті годувальника;

зобов`язати відповідача поновити позивачу виплату пенсії у разі втрати годувальника з дня її припинення, тобто з 01.12.2024 з виплатою заборгованості, яка склалася за цей період.

В обґрунтування позову вказано, що позивачу за її заявою від 29.07.2015 призначено пенсію за віком на пільгових умовах. Перебуваючи на пенсії за віком, позивач 07.12.2020 звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про переведення її на пенсію за втратою годувальника, так як її чоловік помер, а вона була на його утриманні. За результатами розгляду цієї заяви позивачу призначена пенсія у разі втрати годувальника.

Позивач наголошує, що ніколи не перебувала на пенсії по інвалідності.

01 грудня 2024 року відповідач припинив виплату позивачу пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Вважаючи такі дії органу пенсійного фонду протиправними, позивач звернулася до суду за захистом порушеного права.

Ухвалою суду від 28.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у відповідача докази у справі.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов, де викладено незгоду із доводами позивача та прохання у позові відмовити, з огляду на таке.

З 07.12.2020 ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком на пенсію в разі втрати годувальника, як особу з ІІІ групою інвалідності від загального захворювання на період встановлення інвалідності.

Згідно з довідкою МСЕК 12ААВ № 540172 інвалідність встановлено з 19.11.2020 по 31.12.2021 та продовжено у період дії воєнного стану до 31.11.2024.

25 вересня 2024 року позивач досягла пенсійного віку, установленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Однак, за матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_1 страховий стаж враховано по 29.02.2020 і становить 24 роки 4 місяці 13 днів.

Тому виплату пенсії припинено з 01.12.2024 через відсутність необхідного страхового стажу, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Фактичні обставини встановлені судом у справі.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.04.2022 № 6827-: АДРЕСА_3 .

Позивач була дружиною ОСОБА_2 про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу від 05.02.1984 серія НОМЕР_3 .

Свідоцтвом про смерть від 25.09.2009 серія НОМЕР_4 посвідчено факт смерті ОСОБА_2 24.09.2009.

Довідкою від 29.11.2021 до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ № 540172, що видана ОСОБА_1 їй установлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням до 01.12.2024.

07 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до органу пенсійного фонду із заявою № 3745, де просила перевести її на інший вид пенсії та на підставі вказаної заяви позивача переведено з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, як особу з інвалідністю ІІІ групи.

За результатами розгляду вказаної заяви ОСОБА_1 з 07.12.2020 переведено з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, як особу з інвалідністю ІІІ групи.

Листом від 12.02.2025 ГУ ПФУ в Донецькій області, у відповідь на адвокатський запит адвоката В. Галкіна в інтересах ОСОБА_1 від 10.02.2025 вх.№ 1652/8, повідомлено таке.

З 29.07.2015 ОСОБА_1 призначено пенсію на пільгових умовах (Список № 2).

З 07.12.2020 ОСОБА_1 переведено з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, як особу з інвалідністю ІІІ групи. Інвалідність установлено на період з 19.11.2020 по 31.12.2021 та подовжено у період дії воєнного стану до 31.11.2024.

З 01.12.2024 виплату пенсії у разі втрати годувальника припинено.

Вказані обставини також підтверджуються наявними у матеріалах справи протоколами щодо призначення та перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Правова позиція суду обґрунтована таким.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Стаття 36. Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника

1. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, … . При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

2. Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

Стаття 38. Період, на який призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника. Зміна розміру пенсії

1. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.

2. Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії.

Стаття 26. Умови призначення пенсії за віком

1. Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно;

55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року;

56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року;

56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року;

57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року;

57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року;

58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року;

58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року;

59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року;

59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року;

60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

2. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу:

по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

3. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

4. У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

5. Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

Висновки суду.

Отже, спірним питанням у даній справі є наявність у позивача права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

Так, позивач вважає, що має право на вказаний вид пенсії, як особа, що досягла 60-річного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто за два місяці до того, як відповідач припинив їй виплату пенсії у разі втрати годувальника.

Натомість відповідач зазначає, що позивача за її заявою з 07.12.2020 переведено на пенсії у зв`язку із втратою годувальника, як особу з інвалідністю ІІІ групи від загального захворювання та 01.12.2024 виплату пенсії припинено у зв`язку із втратою статусу особи з інвалідністю.

Оскільки станом на 01.12.2024 позивач не мала статусу особи з інвалідністю та не досягла віку, необхідного для призначення пенсії за віком (не менше 31 року), відповідачем правомірно припинено виплату пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Суд з даного приводу виходить з таких міркувань.

Спеціальною нормою, що регулює спірні правовідносини є ст. 36 Закону № 1058, яка визначає коло осіб, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а саме пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні

У контексті спірних правовідносин це означає, що позивач повинна відповідати ознакам непрацездатної особи.

Відповідні ознаки визначено у ч. 2 цієї статті, а саме: непрацездатними членами сім`ї вважаються:

чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю;

або досягли віку 65 років;

або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Застосовуючи ці вимоги до позивача суд установив, що позивач з 01.12.2024 не вважається особою з інвалідністю, не досягла віку 65 років та не досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

На останній ознаці суд зупиниться детальніше, оскільки входить у суперечність із доводами позивача.

Як вже відзначалося вище, позивач вважає, що досягла пенсійного віку у 60 років, визначеного ст. 26 Закону № 1058 станом на 25.09.2024.

Однак, суд звертає увагу, що право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Тобто станом на 25.09.2024, окрім досягнення віку у 60 років, позивачу необхідно мати не менше 31 року страхового стажу. Наявний у позивача страховий стаж складає 24 роки 4 місяці 13 днів.

Тому позивач станом на 25.09.2024 не була непрацездатною особою у розумінні ст.26 Закону № 1058.

Факт призначення позивачу пільгової пенсії (Список № 2) вказаного висновку не спростовує, оскільки умови призначення пенсії за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 є відмінними від умов ст.26 Закону № 1058.

Суд не спростовує право позивача на пільгову пенсію (Список № 2), позаяк таку їй вже призначено з 29.07.2015.

Натомість суд вважає, що станом на 01.12.2024 позивач не відповідала умовам ст. 36 у цілях продовження виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Також у позові мова йде про те, що відповідач протиправно не продовжив виплату ОСОБА_1 пільгової пенсії (Список № 2), у зв`язку із припиненням виплати пенсії у зв`язку із втратою годувальника, однак суд це питання не аналізує й не робить висновків, оскільки позивач у прохальній частині позову обмежив предмет цього позову виключно питанням протиправності дій відповідача, які полягають у припиненні виплати позивачу пенсії у разі втраті годувальника.

Тому, за встановлених фактичних обставин, суд дійшов висновку, що протиправності у припиненні виплати позивачу пенсії у разі втраті годувальника з боку відповідача не було.

Останнє питання на якому зупиниться суд, це з`ясування того, чому відповідачем не прийнято рішення про припинення ОСОБА_1 пенсії у зв`язку із втратою годувальника.

Спеціальною у даному випадку є ч. 2 ст. 38 Закону 1058, відповідно до якого припинення її виплати членам сім`ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили припинення виплати пенсії. Мова про прийняття окремого рішення щодо припинення виплати пенсії у цій статті не ведеться.

Тому, суд відхиляє посилання позивача на ст. 49 Закону № 1058 та вважає, що відповідачем правомірно припинено виплату пенсії з 01.12.2024 у зв`язку із настанням обставини, що спричинили припинення виплати пенсії втрата статусу особи з інвалідністю.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що у позові ОСОБА_1 належить відмовити повністю.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Ухвалою суду від 28.02.2025 суд задовольнив клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору та відстрочив позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі №200/1348/25.

Згідно частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо сплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

Станом на дату розгляду справи по суті судовий збір не сплачений, а тому підлягає стягненню з позивача до Державного бюджету України.

Керуючись статями 9, 19, 72-79, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили у строк та порядок визначений ст.255 КАС України.

Рішення суду першої інстанції оскаржується у строк та порядок встановлений ст.ст.292, 295, 297 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2025.

Суддя І.В. Буряк