Справа № 120/3225/24
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-03-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 120/3225/24 Суддя (судді) першої інстанції: Томчук Андрій Валерійович
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Файдюка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи.

15.03.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Сьомого апеляційного адміністративного суду (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною щодо не розгляду її скарг від 11.09.2024, 29.11.2023 та 28.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в порушення статей 7, 15, 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» позивачка не отримала відповіді від відповідача на вищевказані заяви, що були подані відповідно вказаної норми.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.09.2024 у задоволені позову відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та недоведеність їх належними, достатніми та допустимими доказами, проте, як відповідач надав необхідні докази на спростування доводів позивача.

Позивачка подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Крім того, апелянткою зазначено, що судом першої інстанції не правильно встановлені обставини, оскільки її звернення відповідачем не були належним чином розглянуті, що залишилось поза уваги суду першої інстанції.

Посилаючись на норми міжнародного та вітчизняного права просить задовольнити її апеляційну скаргу.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2024 відкрито апеляційне провадження, витребувано справу зі суду першої інстанції та надано сторонам строк для подачі відзиву щодо доводів апеляційної скарги.

01.01.2025 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу.

20.01.2025 вказана справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2025 призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 20.02.2025

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 11.09.2023 позивачка звернулася до Сьомого апеляційного адміністративного суду із скаргою про надання інформацію щодо руху справи № 120/5761/23 за її апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.203 (а.с.1 зворотній бік).

У зазначеній скарзі позивачка зазначила свою адресу АДРЕСА_1 та вказане звернення надійшло з електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач листом від 11.10.2024 № П-405-23/02.2-07/42484/2023 надав позивачці відповідь на її скаргу від 11.09.2023, в якій повідомив, що відповідно до відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2023 - без змін (а.с.40).

Крім того, повідомлено, що згідно з довідкою секретаря судового засідання, зазначену постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2023 було направлено 31.08.2023 на електронну пошту позивачці.

Такий лист відповідач направив позивачці на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1.

29.11.2023 позивачка звернулася до Сьомого апеляційного адміністративного суду із скаргою про надання інформації про подальші дії в частині руху справи № 120/5761/23 за її апеляційною скаргою та про надання відповіді на її попередню скаргу від 11.09.2023.

Відповідач листом від 12.12.2023 № П-507-23/02.2-07/50480/2023 повідомив позивачку, що відповідно до відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" відповідач листом від 11.10.2024 № П-405-23/02.2-07/42484/2023 надав відповідь на скаргу заявника від 11.09.2023. Додатково повідомили, що постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2023 її апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2023 - без змін.

Вказаний лист також направлено на вищезазначену електронну адресу позивачки.

28.12.2023 позивачка звернулася до Сьомого апеляційного адміністративного суду із скаргою про надання їй інформації про подальші дії в частині руху справи № 120/5761/23 за її апеляційною скаргою та про надання відповіді на її скарги від 11.09.2023 та від 29.11.2023.

Відповідач листом від 04.01.2024 № П-14-24/02.2-07/552/2024 повідомив позивачку, що відповідно до відомостей комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.07.2023 її апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2023 - без змін. Ухвалою суду від 31.10.2023 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 25.05.2023. Крім того відповідач вказав про надання відповідей на скарги позивача від 11.09.2023, від 29.11.2023 листами від 11.10.2024 № П-405-23/02.2-07/42484/2023, від 12.12.2023 № П-507-23/02.2-07/50480/2023.

Вказана відповідь була направлена на електронну адресу позивачки, яка зазначена вище.

Отже, згідно переписки позивачки з відповідачем вбачається, що ОСОБА_3 електронну адресу вказала в своїй апеляційній скарзі у справі № 120/5761/23 (а.с.37), куди їй направлялися відповіді на її скарги відповідачем.

Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами.

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно вимог ч.1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про звернення громадян» (далі - Закон) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини четвертої статті 7 Закону забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Відповідно до статті 16 Закону скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Скарги Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, установ, організацій і підприємств особисто.

Статтею 18 Закону визначено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, серед іншого, одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

В свою чергу, положення статті 19 Закону визначають, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Згідно частини першої статті 20 Закону звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Висновки суду.

Отже, системний аналіз вищенаведених норм дає підстави дійти висновку, що певна позиція відповідача має бути доведена певними доказами щодо належного виконання положень Закону України «Про звернення громадян», зокрема щодо належного, своєчасного та повного розгляду звернень громадян, тією посадовою особою, яка на то уповноважена, та щодо своєчасного надання відповіді з усіх питань, висвітлені у зверненні особи.

Матеріалами справи підтверджено факт того, що всі звернення позивачки були розглянути відповідачем і на всі її звернення були надані письмові відповіді з тих питань щодо були зазначені у скаргах.

Крім того, всі відповіді надсилались на електронну адресу позивачки, яку вона вказала в своїй апеляційній скарзі у справі № 120/5761/23 (а.с.37), а саме ІНФОРМАЦІЯ_1

Вказана обставина апелянтом не спростована, відповідних доказів апелянт не надала.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.

Отже, всі доводи апелянта колегія суддів вважає такими, що не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідач надав належні та допустимі докази на спростування доводів позивача, через що відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду відповідачем трьох скарг позивачки.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 р. - залишити без задоволення.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 вересня 2024 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Файдюк