Справа № 460/28865/23
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/28865/23 пров. № А/857/27063/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Гуляка В.В., Коваля Р.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року (судді Поліщук О.В., ухвалене у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне) у справі №460/28865/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, взявши для обчислення пенсії також заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, а саме з січня 1987 року по грудень 1991 року, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком позивачу, взявши для обчислення пенсії також заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, а саме з січня 1987 року по грудень 1991 року, починаючи з 29 червня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Оскаржуваним рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Зазначає, що приписами частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. Про те за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Отже, для обчислення розміру пенсії враховується заробітна плата (дохід) за 60 календарних місяців страхового стажу підряд. У поняття « 60 місяців підряд» може бути зарахований період страхового стажу до і з 01 липня 2000 року. Право вибору врахування заробітної плати за 60 календарних місяців підряд по 30 червня 2000 року належить пенсіонеру за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. Заробітна плата за період до 30 червня 2000 року повинна враховуватись не лише в тому випадку, якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, а й за бажанням самих пенсіонерів. Аналогічна правова позиція підтверджена у постанові Верховного Суду від 11.08.2021 року у справі № 826/3282/18. Закон не передбачає що при виборі для розрахунку пенсії лише 60 місяців підряд до липня 2000 року має бути застосовано заробітна плата після 2000 року, тобто існує альтернатива або розрахунок пенсії виключно на підставі заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд або з урахуванням заробітної плати за весь період страхового стажу з 1 липня 2000 року. Вказує, що він висловив таке бажання і надав довідку про заробітну плату за 1987-1991 роки, яка видана ПАТ «Рівнесільмаш» від 18 січня 2022 року. В Управління виник обов`язок перерахувати пенсію, адже відповідач не оспорює факт наявності в нього зазначеного стажу та коефіцієнти за цей період. У випадку, якщо для розрахунку пенсії взяти 60 календарних місяців до 30 червня 2000 року (1987-1991), то індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії буде становити 1,376. Розмір пенсії відповідно: 10 846,37 х 0,421 х 1,376 = 6 283,26 грн. Доплата за понаднормовий стаж за 7 років - 135,38. Надбавка 100 грн на індексації 01.03.2023. Загальний розмір пенсії буде становити 6518,64 грн. 64 коп.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 311 КАС України розгляд справи призначено в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з 19.03.1011 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Страховий стаж позивача для обчислення пенсії за віком становить 42 роки 1 місяць 27 днів (тобто 505 місяців; стаж зарахований по 28.02.2022).

З 01.03.2023 проведено перерахунок пенсії позивача, що стверджується наявною в матеріалах судової справи копією рішення відповідача від 26.02.2023 № 44. У вказаному рішенні зазначений вид перерахунку індексація заробітку (масовий).

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії, взявши для обчислення пенсії також заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, а саме з січня 1987 року по грудень 1991 року.

Листом від 30.11.2023 за № 38672-36067/Б-02/8-1700/23 відповідач повідомив позивачу, що за правилами статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата лише за будь-які 60 календарних місяців стажу по 30.06.2000 може бути врахована для обчислення розміру пенсії виключно у разі якщо у особи відсутній страховий стаж починаючи з 01.07.2000. Також повідомлено про проведення оптимізації заробітку позивача для обчислення пенсії на підставі абзацу 3 частини першої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування шляхом виключення з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії позивача 74 місяці: 50 місяців - в межах 10 % від тривалості страхового стажу позивача, та додатково 24 місяці - понад 10 % від тривалості страхового стажу. Також оптимізовано було заробітну плату за березень 2014 року як неповний місяць стажу. У підсумку, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача для обчислення пенсії склав 0,94610, з урахування якого і було обчислено пенсію останнього. Таким чином, відповідач констатував, що заробітна плата для обчислення пенсії позивача визначена відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для перегляду її розміру відсутні.

Не погоджуючись з діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

За правилами частини 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV), відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону № 1058, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Судом встановлено на підставі матеріалів справи, що 19.03.2022 (з дня досягнення пенсійного віку) позивачу була призначена пенсія за віком на умовах Закону № 1058. На момент призначення позивачу пенсії його страховий стаж складав 42 роки 1 місяць 27 днів.

За правилами частини першої статті 27 Закону № 1058, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х КС, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 24 Закону № 1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з абзацом першим частини другої статті 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Також, в абзаці першому частини третьої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється в місяцях.

В свою чергу, частиною першою статті 25 Закону № 1058 передбачено, що коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = (См х Вс) / (100% х 12), де: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

При цьому, відповідно до абзацу першого частини першої статті 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Аналіз структури наведеної вище норми права дозволяє прийти до висновку про те, що для врахування при обчисленні пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв необхідна наявність однієї з двох умов (обставин), а саме: 1) бажанням пенсіонера та підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами; 2) в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців.

Такий висновок суду ґрунтується на тому, що між умовою за бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами та в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців законодавцем застосований сполучник або, який вказує на можливість чергування, зміни таких умов (обставин).

Отже, Закон № 1058 встановлює, що заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв може враховуватись при обчисленні пенсії не лише в тому випадку, якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, а й за бажанням самих пенсіонерів.

Разом з тим, суд зауважує, що навіть за наявності умов (обставин) для врахування при обчисленні пенсії заробітної плати (доходу) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, то саме обчислення розміру пенсії не здійснюється з урахуванням лише заробітної плати (доходу) за такі 60 календарних місяців.

Як було зазначено судом, за правилами абзацу першого частини першої статті 40 Закону № 1058, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Водночас, абзац п`ятий частини першої статті 40 Закону № 1058 встановлює, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Аналіз приписів абзаців першого та п`ятого частини першої статті 40 Закону № 1058 у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку про те, що законодавцем чітко визначено сукупність періодів страхового стажу, заробітна плата за які має бути врахована при обчислені пенсії, а також способи отримання таких відомостей: - за всі періоди страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку; - за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв на підставі довідки про заробітну плату, та за всі періоди страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Суд дійшов такого висновку, оскільки речення перше абзацу першого частини першої статті 40 Закону № 1058 є імперативною нормою права та встановлює, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. А в реченні другому абзацу першого частини першої статті 40 Закону № 1058 законодавцем застосовано конструкцію також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, що свідчить про те, першочергово враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, а потім додатково (за наявності відповідних умов) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За наведеного, суд погоджується з твердження відповідача про те, що заробітна плата лише за будь-які 60 календарних місяців стажу по 30 червня 2000 року може бути врахована для обчислення розміру пенсії виключно у разі якщо у особи взагалі відсутній страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року.

З аналізу долученого відповідачем до відзиву Розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивача (далі Розрахунок заробітку), встановлено наступне:

по-перше, в Розрахунку заробітку вказано, що дата вводу заробітку 22.03.2022, тобто вказаний розрахунок був проведений пенсійним органом при призначенні позивачу пенсії вперше.

по-друге, з Розрахунку заробітку слідує, що загальний страховий стаж позивача в одинарному розмірі становить 42 роки 1 місяць 27 днів (505 місяців), в т. ч. загальний страховий стаж після 01.07.2000 21 рік 6 місяців 21 день.

З огляду на наявність у позивача страхового стажу, набутого після 01.07.2000, тому врахування при обчисленні розміру пенсії виключно заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців стажу по 30 червня 2000 року незалежно від перерв, а саме з січня 1987 року по грудень 1991 року є неможливим, оскільки це суперечить приписам абзацу першого частини першої статті 40 Закону № 1058.

У позовній заяві позивач зазначає, що У випадку, якщо для розрахунку пенсії взяти 60 календарних місяців до 30 червня 2000 року (1987-1991), то індивідуальний коефіцієнт для обчислення пенсії буде становити 1,376. Розмір пенсії відповідно: 10 846,37 х 0,421 х 1,376 = 6 283,26 грн. Доплата за понаднормовий стаж за 7 років 135,38 грн. Надбавка 100 грн на індексації 01.03.2023. Загальний розмір пенсії буде становити 6 518,64 (шість тисяч п`ятсот вісімнадцять) грн 64 коп.», що свідчить про намір позивача домогтися від відповідача перерахунку пенсії шляхом обчислення її розміру з урахуванням заробітку виключно за будь-які 60 календарних місяців стажу по 30 червня 2000 року незалежно від перерв

Вищевказаний розрахунок був проведений позивачем з урахуванням наступних показників: 10 846,37 грн середній заробіток по Україні за три роки, що передували призначенню пенсії (за 2019-2021 роки); 0,421 коефіцієнт страхового стажу із заокругленням до трьох знаків після коми; 1,376 індивідуальний коефіцієнт заробітної плати із заокругленням до трьох знаків після коми.

В даному випадку суд відзначає, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати на рівні 1,376 був визначений позивачем шляхом врахування заробітку виключно за період з січня 1987 року по грудень 1991 року.

Згідно з Розрахунком заробітку коефіцієнт заробітної плати позивача за 1987 рік станови 18,10269, за 1988 рік 15,55000, за 1989 рік 16,34404, за 1990 рік 17,62500, за 1991 рік 14,83838, всього 82,46011. Якщо розділити цей показник на кількість врахованих місяців страхового стажу (82,46011 / 60) виходить 1,37433, які позивач заокруглює до трьох знаків після коми.

З урахуванням вказаного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що обчислення індивідуального коефіцієнта заробітку для обчислення пенсії позивача з урахуванням виключно заробітку за період з січня 1987 року по грудень 1991 року є неможливим, з огляду на наявність в позивача-апелянта страхового стажу після 1 липня 2000 року, а тому розрахунок розміру пенсійної виплати наведений ним у позовній заяві є помилковим.

Крім того, Розрахунком заробітку також підтверджується, що заробіток за період з січня 1987 року по грудень 1991 року був врахований відповідачем при обчисленні розміру пенсії позивача ще при її призначені з 19.03.2022. Тобто, як на момент звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, так і на момент звернення до суду з цим позовом, розмір пенсії позивача був обчислений з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з січня 1987 року по грудень 1991 року (будь-які 60 календарних місяців стажу по 30 червня 2000 року незалежно від перерв). Доказів на підтвердження протилежного сторонами до суду не надано та судом не здобуто.

Щодо покликання позивача на протиправність дій відповідача щодо виключення (оптимізації) 74 місяців заробітку при обчислені, а також виключення (оптимізації) місяців заробітку з вищими коефіцієнтами, ніж ті, що враховано при обчисленні пенсії, суд зазначає наступне.

Як було зазначено судом, порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії в солідарній системі законодавець урегулював у статті 40 Закону № 1058 та абзацом першим частини першої цієї статті передбачив врахування для обчислення пенсії заробітної плати (доходу) за весь період страхового стажу починаючи з 01 липня 2000 року.

Відтак, законодавець імперативно встановив, що для обчислення пенсії має враховуватися заробітна плата (дохід), отримана після 1 липня 2000 року протягом усього періоду страхового стажу особи без будь-яких виключень.

Єдиний виняток із цього правила встановлений в абзаці третьому частини першої статті 40 Закону № 1058.

Водночас, закріплена у наведеній нормі можливість оптимізації заробітку (мається на увазі виключення певних місяців страхового стажу при обчислені розміру пенсії) стосується призначення пенсій, і не може бути застосована при перерахунку вже призначеної пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.07.2018 по справі № 461/4328/16-а.

Розрахунком заробітку стверджується, що оптимізація заробітної плати, щодо якої позивачем в позовній заяві висловлені заперечення, була проведена пенсійним органом під час призначення пенсії позивачу, тобто у встановленому законом порядку.

Щодо суті (змісту) самої оптимізації, то суд звертає увагу на таке.

У відповідності до абзацу третього частини першої статті 40 Закону № 1058, за вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 цього Закону та періоди страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення, періоди страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Зі змісту вищевказаної норми статті 40 Закону № 1058 вбачається, що існує два випадки, за яких можливе виключення місяців страхового стажу при обчислені розміру пенсії: 1) основний випадок, при якому виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі; 2) додатковий випадок, при якому можуть бути виключені періоди страхового стажу, набуття якого пов`язане з певними обставинами, а саме: - проходженням строкової військової служби; - навчанням; - доглядом за особою з інвалідністю I групи або дитиною з інвалідністю віком до 18 років; - доглядом за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду; - доглядом за дитиною до досягнення нею трирічного віку; - набуття стажу за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року; - набуття стажу в періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 7, 8, 9 і 14 статті 11 Закону № 1058; - набуття страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з місяця запровадження карантину у 2020 році та шести календарних місяців після його завершення; - набуття страхового стажу під час воєнного стану, введеного відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану", з місяця введення воєнного стану та протягом трьох календарних місяців після його припинення або скасування.

При цьому, конструкція норми абзацу третього частини першої статті 40 Закону № 1058 свідчить на користь того, що оптимізація заробітку при обчисленні пенсії може відбуватися одночасно за основним випадком, тобто виключенням до 60 місяців, які не перевищують 10 % тривалості стажу пенсіонера, та додатковим випадком, застосування кого призводить до виключення понад 60 місяців страхового стажу та понад 10 % загальної тривалості стажу пенсіонера.

З огляду на вказане, суд відхиляє як необґрунтоване твердження позивача про те, що чинним законодавством передбачено оптимізацію заробітку для обчислення пенсії виключно в межах 60 місяців та не більше 10 % тривалості стажу пенсіонера.

Досліджуючи матеріли адміністративної справи, судом встановлено, що пенсію позивача обчислено з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 - згідно з поданою довідкою про заробітну плату, та за всі періоди страхового стажу починаючи з 01.07.2000 по 28.02.2022 - за даними, які містяться в системі персоніфікованого обліку (всього 320 місяців).

Також, при визначенні заробітної плати для обчислення пенсії позивача з розрахунку автоматизованим способом виключено заробітну плату за період з 01.03.2015 по 30.04.2019, що становить 50 місяців та не перевищує 10 % від страхового стажу позивача - 42 роки 1 місяць 27 днів або 505 місяців (тобто, пенсійним органом застосований перший випадок оптимізації заробітної плати, передбачений абзацом третім частини першої статті 40 Закону № 1058).

Крім того, оптимізовано заробітну плату за період з 01.03.2020 по 28.02.2022 з огляду на набуття страхового стажу під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, що становить 24 місяці (тобто, пенсійним органом застосований додатковий випадок оптимізації заробітної плати, передбачений абзацом третім частини першої статті 40 Закону № 1058).

Відтак, з розрахунку заробітної плати для обчислення пенсії позивача виключено 74 місяці: 50 місяців в межах 10 % від тривалості страхового стажу позивача та додатково 24 місяці - понад 10 % від тривалості страхового стажу, що не суперечить вказаним вище приписам абзацу третього частини першої статті 40 Закону № 1058. Таким чином, для визначення розміру заробітної плати враховано 246 місяці заробітної плати (320 місяці заробітку - 74 місяці оптимізації).

Згідно з Розрахунком заробітку, до страхового стажу позивача зарахований 1 неповний місяць (березень 2014 року) - 5 днів (тобто 5/30 = 0,16667 місяця), який також був оптимізований.

З урахуванням вищезазначеного, страховий стаж за місяці врахованої заробітної плати становив 245,16667 місяців (246 місяців - 1 + 5/30).

В такому випадку індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації склав 0,94610 (231.95274 - сума коефіцієнтів зарплати після оптимізації / 245.16667 місяців).

Разом з тим, розмір заробітної плати для обчислення пенсії склав 10261,75 грн (10846,37 грн - середня заробітна плата по країні за 2019 - 2021 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону № 1058 х 0,94610 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати).

При цьому, з Розрахунку заробітку слідує, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати до оптимізації становив 0,84087, тобто був меншим як після проведення оптимізації. Відтак, у зв`язку з оптимізацією заробітку під час призначення пенсії позивачу його індивідуальний коефіцієнт заробітної плати та, відповідно, розмір пенсії збільшився.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 31.07.2020 у справі № 522/12998/15-а, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

При цьому, суд вказує, що в силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019 по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження № К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень статті 76 КАС судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів дійшла висновку що заробітна плата для обчислення пенсії позивача при її призначені була визначена пенсійним органом у відповідності до норм чинного законодавства України, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта із посиланням на постанову Верховного Суду від 11.08.2021 року у справі № 826/3282/18, колегія суддів вважає помилковим. Так, аналіз наведеного судового рішення дає підстави вважати, що воно було ухвалене за інших фактичних обставин, зокрема щодо вимог про зобов`язання видати позивачу довідку про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії Акціонерного комерційного українського банку «Відродження», виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) ліквідованого Акціонерного комерційного українського банку «Відродження».

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2024 року у справі №460/28865/23 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді Р.Й. Коваль

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 18.03.2025