Справа № 200/5660/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року справа №200/5660/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Котік Олесі Станіславівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 200/5660/24 (головуючий І інстанції Загацька Т.В.) за позовом Мендрика Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Мендрик Дмитро Олександрович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо незарахування при призначенні пенсії за віком довідок про заробітну плату;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести розрахунок пенсії з 28.12.2021 року з урахуванням довідок про зарплату: № 6747 від 03.12.2020 року, №6748 від 03.12.2020 року, №6857 від 09.12.2020 року, №6744 від 03.12.2020 року.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у задоволенні позову - відмовлено.

Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким задовольнити позов.

Апелянт зазначив, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначені пенсії позивача періоду його роботи. Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17.

Крім того заробіток позивача згідно ок5 повністю підтверджено довідками про заробіток №6745 від 03.12.2020 року та №6746 від 03.12.2020 року, які є в матеріалах справи.

Суд першої інстанції прийшов помилкових висновків, адже рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2022 по справі № 200/548/22 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву позивача від 28.12.2021 № 16222 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.02.1998 по 24.03.1998 учнем гірника підземного третього розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ «Шахта «Калінінська Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля» та з 24.03.1998 по 31.12.2008 гірником підземним третього розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ «Шахта «Калінінська Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля», а також повторно розглянути довідки, які надав позивач разом із заявою: № 407 від 25.12.2020, № 7074 від 24.12.2020, № 7075 від 24.12.2020, № 7076 від 24.12.2020, № 6749 від 03.12.2020, № 6744 від 03.12.2020, № 6745 від 03.12.2020, № 6746 від 03.12.2020, № 6747 від 03.12.2020, № 6748 від 03.12.2020, № 6857 від 09.12.2020.

Дане рішення суду було виконане. При призначенні пенсії від позивача не приймали довідки видані на окупованій території, після рішення суду, пенсійний орган їх розглянув та прийняв рішення не приймати їх до розрахунку.

В подальшому позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії, та відповідач листом відмовив у зарахуванні довідок. Різні спори, різні предмети спору. Суд першої інстанції ототожнів поняття розглянути (подивитися на них) повторно та здійснити розрахунок на підставі довідок, що є недопустимим.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою з м. Макіївки Донецької області до м.Харкова, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6326- від 03.02.2021.

ОСОБА_1 28 грудня 2021 року подав заяву №16222 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах до Пенсійного фонду України через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України. Його заяву було направлено на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06.01.2022 року № 2600-0209-8/2325 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2022 по справі № 200/548/22, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2021 № 16222 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.02.1998 по 24.03.1998 учнем гірника підземного третього розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ «Шахта «Калінінська Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля» та з 24.03.1998 по 31.12.2008 гірником підземним третього розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ «Шахта «Калінінська Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля», а також повторно розглянути довідки, які надав позивач разом із заявою: № 407 від 25.12.2020, № 7074 від 24.12.2020, № 7075 від 24.12.2020, № 7076 від 24.12.2020, № 6749 від 03.12.2020, № 6744 від 03.12.2020, № 6745 від 03.12.2020, № 6746 від 03.12.2020, № 6747 від 03.12.2020, № 6748 від 03.12.2020, № 6857 від 09.12.2020.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2022 по справі № 200/548/22 позивачу призначено пенсію з 28.12.2021.

24.07.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою в довільній формі у якій зазначено наступне:

«Чому при призначенні мені пенсії не враховано довідки про заробітну плату, я працював у забої, у мене висока зарплата була, тому і пенсія повинна бути максимальна. Мої колеги котрі раніше мене пішли на пенсію отримують пенсію у максимальному розмірі.».

Листом від 13.08.2024 № 23650-24169/Б-03/8-2000/24 позивачу надано інформацію про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 28.12.2021.

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи зазначене відповідач вказує, що документи, які видані органами влади з територій, які не підконтрольні українській владі не підлягають виконанню, тому врахувати надані довідки від 03.12.2020 року №6744 та №6745 видані «государственным предприятием «Макеевуголь» днр» (російською) донецької народної республіки, не вбачається можливим.

Цей лист позивач вважає рішенням відповідача про відмову у для зарахуванні спірних довідок.

Згідно 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

- у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

- у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління ПФУ від 25.11.2005 р. № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Додатком 1 до Порядку № 22-1 встановлено форму заяви про призначення/перерахунок пенсії.

Згідно п. 1 пункту 1.1. Порядку № 22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

За п. 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3. Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За п. 4.7. Порядку № 22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 4.10 Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Отже, для вчинення дій, спрямованих на перерахунок пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду України в установленому порядку.

Суд враховує, що позивач заяви встановленої форми про перерахунок пенсії не подавав, відповідач рішення за наслідками розгляду такої заяви не приймав. Лист відповідача від 13.08.2024 не є таким рішенням, оскільки позивач у своєму зверненні ставила питання про надання інформації з пенсійної справи.

Відповідач на підставі Закону України «Про звернення громадян» надав інформацію щодо виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві та вказав, що документи, які видані органами влади з територій, які не підконтрольні українській владі не підлягають виконанню, тому врахувати надані довідки від 03.12.2020 року №6744 та №6745 видані «государственным предприятием «Макеевуголь» днр» (російською) донецької народної республіки, не вбачається можливим.

Отже, позовні вимоги є необгрунтованими.

Згідно ч. 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судовим рішенням у справі № 200/548/22 зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.12.2021 № 16222 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зарахувавши до його пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 02.02.1998 по 24.03.1998 учнем гірника підземного третього розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ «Шахта «Калінінська Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля» та з 24.03.1998 по 31.12.2008 гірником підземним третього розряду з повним робочим днем у шахті на ДВАТ «Шахта «Калінінська Східна» ДП ДХК «Макіїввугілля», а також повторно розглянути довідки, які надав позивач разом із заявою: № 407 від 25.12.2020, № 7074 від 24.12.2020, № 7075 від 24.12.2020, № 7076 від 24.12.2020, № 6749 від 03.12.2020, № 6744 від 03.12.2020, № 6745 від 03.12.2020, № 6746 від 03.12.2020, № 6747 від 03.12.2020, № 6748 від 03.12.2020, № 6857 від 09.12.2020.

Рішенням у справі № 200/548/22, зокрема, зобов`язано повторно розглянути довідки про заробітну плату: № 6747 від 03.12.2020 року, №6748 від 03.12.2020 року, №6857 від 09.12.2020 року, №6744 від 03.12.2020 року, які є фігурують у позовних вимогах у даній справі.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі Шмалько проти України (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

За ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ці висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду в постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 1 лютого 2022 року у справі 420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справа №140/279/21.

Подібний підхід був застосований Верховним Судом у постанові від 26 січня 2021 року у справі №611/26/17, у якій суд зазначив, що обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтями 129, 129-1 Конституції України, статтями 2, 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України та статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів. Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

В адміністративному судочинстві обов`язковість виконання судового рішення має особливо важливе значення, оскільки, виходячи із завдань адміністративного судочинства щодо ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, судовий захист може вважатися ефективним лише за умови своєчасного та належного виконання судового рішення, зазвичай, боржником в якому є держава в особі її компетентних органів, а тому адміністративні суди, які, здійснюючи судовий контроль та застосовуючи інші пов`язані процесуальні засоби, повинні максимально сприяти реалізації конституційної засади обов`язковості судового рішення.

Згідно п.п. 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (далі - рішення суду) та особливості їх виконання встановлює Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно п. 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Отже, виконання судового рішення може відбуватися у добровільному та примусовому порядку, а судовий контроль за виконанням рішення суду здійснює суд, що його ухвалив.

Згідно статті 372 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За ч. 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно ч. 1 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень-відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Ці норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Правовідносини в даній адміністративній справі фактично виникли у зв`язку неналежним виконанням відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві судового рішення у справі № 200/548/22.

При цьому, суд встановив, що позивач звертаючись до суду з даним адміністративним позовом не надав суду доказів щодо звернення до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про проведення перерахунку та виплати пенсії з 28.12.2021 з урахуванням довідок про зарплату: № 6747 від 03.12.2020, №6748 від 03.12.2020, №6857 від 09.12.2020, №6744 від 03.12.2020.

Долучена позивачем заява від 24.07.2024, за своїм змістом, не містить вимог про перерахунок та виплату пенсії з 28.12.2021. Тому, суд не встановив порушеного права позивача.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Крім того, при розгляді позовних вимог позивача щодо невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження. Як наслідок, невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Враховуючи встановлені обставини щодо предмету спору, суд враховує, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову із заявленими вимогами, які виникли внаслідок неналежного виконання відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві судового рішення у справі № 200/548/22. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Крім того, в разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження та Кодексом адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про відмову в задоволені позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 200/5660/24 за позовом Мендрика Дмитра Олександровича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання дій протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 18 березня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв