Справа № 200/7044/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року справа №200/7044/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Єрмоленко Анни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі № 200/7044/24 (головуючий І інстанції Дмитрієв В.С.) за позовом Єрмоленко Анни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Єрмоленко Анна Володимирівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), третя особа: Міністерство оборони України, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2024 № 3638, прийнятого за результатом розгляду рапорту ОСОБА_1 від 08.07.2024, про відмову у звільненні з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за сімейними обставинами - у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25.12.2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Представником позивача подано апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення про задоволення позову через порушення норм матеріального, процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив, що з 18.05.2024 підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України № 2232-XII змінено умову звільнення військовослужбовця і зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю до 18 років, та додано додаткову умову «у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати), що давало право позивачу на звільнення у порівнянні з підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України № 2232-XII (в редакції до 18.05.2024), що є звуженням прав позивача в розумінні Конституції України.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції після 18.05.2024 у порівннні із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» звужує права позивача в розумінні Конституції України щодо неможливості звільнення з військової служби у зв`язку з вихованням дитини з інвалідності до 18 років.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 24.05.2022 призваний на військову службу по мобілізації згідно Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», з 25.05.2022 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Позивач є батьком ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 .

Дитина позивача має інвалідність, що підтверджується копією медичного висновку №64 про дитину-інваліда віком до 18 років від 17.06.2024, консультативного висновку спеціалістів Центральної ЛКК з дитячої інвалідності №421, корінця медичного висновку №64 від 17.06.2024.

08.07.2024 позивач звернувся з рапортом до начальника медичного пункту 2 стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 про звільнення його з лав Збройних Сил України на підставі абзацу 1 підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у звязку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років).

До рапорту позивач долучив нотаріально завірені копії: паспорта, витягу з реєстру територіальної громади, довідку про реєстрацію місця проживання, ідентифікаційного номера, паспорта ОСОБА_3 (дружини), довідки про місце реєстрації ОСОБА_3 (дружини), ідентифікаційного номера ОСОБА_3 (дружини), свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дитини, довідку про склад сім`ї, медичного висновку №64 від 17.05.2024, медичного висновку №64 від 17.05.2024, консультативного висновку №471 від 12.06.2024, консультативного висновку спеціаліста, що підтверджується переліком доданих до рапорту документів та не заперечується відповідачем.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 20.07.2024 №3638 повідомлено позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», оскільки у ОСОБА_1 є дружина ОСОБА_3 , яка однаково з позивачем зобов`язана виховувати спільну дитину з інвалідністю ОСОБА_2 .

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженому Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.

На час розгляду справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

За підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, в редакції чинній на дату зверненя позиваач з рапартом про звільнення) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу);

Згідно п. 3 ч. 12 цієї статті Закону № 2262 військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану:

- виховання військовослужбовцем дитини з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати;

- утримання військовослужбовцем повнолітньої дитини, яка є особою з інвалідністю I чи II групи;

- виховання військовослужбовцем дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність, за умови що такі особи не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

За п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 від 10.04.2009 № 170, військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.

У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Позивач звернувся із рапортом від 08.07.2024 року про звільнення зі служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України 10.04.2009 року №170 (далі - Інструкція №170) визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Додатком 19 Інструкції № 170 передбачено перелік документів, що подаються з поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Зокрема відповідно до п. 5 цього Додатку через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:

- військовослужбовцем, що виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років, у разі відсутності інших осіб, які зобов`язані її виховувати: медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ, або індивідуальна програма реабілітації дитини з інвалідністю, видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу; копія свідоцтва про народження дитини із зазначенням батьківства (материнства) особи; один із документів: копія свідоцтва про смерть одного з батьків, або копія рішення суду про визнання одного з батьків безвісно відсутньою чи оголошення померлою, або копія рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або копія вироку суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (копія рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України) (п.п.19 цього пункту);

Норми абзацу 8 пункту 3 частини 12 Закону № 2232-XII визначають додаткові умови для набуття права на звільнення з військової служби під час дії воєнного стану, а саме: відсутності інших осіб, які зобов`язані виховувати дитину з інвалідністю.

Ця правова норма ставить право на звільнення військовослужбовця на цих підставах в залежність від наявності інших осіб, які зобов`язані виховувати/утримувати дитину, що має бути підтверджено переліком документів згідно п. 5 Додатку до Інструкції № 170.

Згідно статей 150, 155 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Крім того, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У випадку подання рапорту про звільнення з вищезазначених підстав, позивач повинен був довести факт самостійного виховання дитини з інвалідності.

Як встановлено судом, до рапорту про звільнення з військової служби позивачем додано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , відповідно до якого ОСОБА_3 є дружиною позивача, відповідно до свідоцтва про народження, ОСОБА_3 є матір`ю сина позивача - ОСОБА_2 .

Отже, позивач не надав як до рапорту про звільнення, так і до матеріалів позовної заяви, документів, які б свідчили про те, що позивач здійснює самостійне виховання дитини з інвалідністю.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується наявність підстав для звільнення позивача з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII.

Стосовно тверджень представника позивача про звуження прав позивача щодо звільнення з військової служби встановлених Законом України №2232-ХІІ з 18.05.2024 в порівнянні в редакції цього закону до 18.05.2024, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний використовувати чинний нормативно-правовий акт, тобто Закон, який діє саме під час його правозастосування.

На час як подання рапорту та і на час розгляду рапорту позивача діяла чинна редакція відповідної статті Закону №2232-XII, а відтак позивач мав розуміти відповідні наслідки. За п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Єрмоленко Анни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі № 200/7044/24 за позовом Єрмоленко Анни Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерство оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 18 березня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв