Справа № 686/517/25
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/517/25

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Колієв С.А.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

18 березня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Яремчук Л.С,

представника відповідача: Чайковської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради у якому просив скасувати постанову серії ХМ №00071179 від 03.01.2025 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03.01.2025 року інспектором з паркування управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради Лижник М.А. було винесено постанову серія ХМ №00071179, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 680,00 гривень. Згідно вказаної постанови він був визнаний винуватим у тому, що 03.01.2025 року о 11.30 год. по вул.Проскурівська, 50 у м.Хмельницькому він здійснив зупинку транспортного засобу Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п.15.9 (г) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП.

Вважає вказану постанову незаконною, а висновки інспектора стосовно порушення ним вимог п.15.9 (г) ПДР та кваліфікація його дій за ч.3 ст.122 КУпАП безпідставними та таким, що не відповідають фактичним обставинам. Просив врахувати, що інспектором невірно було зазначено пункт ПДР, який ним порушено, оскільки він здійснив не зупинку транспортного засобу, а стоянку по вул.Проскурівська 50 у м.Хмельницькому. Крім того, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП полягає зокрема у порушенні правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. У вказаній постанові не зазначено такої кваліфікуючої обставини, як створення перешкоди дорожньому руху або загрозі безпеці руху і доказів таким обставинам матеріали справи про притягнення його до адміністративної відповідальності не містять. Натомість просив врахувати, що здійснюючи стоянку у вказаному місці він оцінив загальну обстановку, а саме те, що в місце стоянки це дорога з одностороннім рухом та його транспортний засіб не створював перешкоди для проїзду інших транспортних засобів чи пішоходам, не закривав і не обмежував огляд дорожньої обстановки іншим учасникам дорожнього руху, а отже не створював жодних перешкод дорожньому руху чи загрози безпеці руху. За таких обставин вважав, що його дії невірно були кваліфіковані інспектором за ч.3 ст.122 КУпАП.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано постанову інспектора з паркування управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради Лижник М.А. серія ХМ №00071179 від 03.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, а справу направлено на новий розгляд до Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради.

У задоволенні позову в частині вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги та просила скасувати рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.01.2025 року інспектором з паркування управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради Лижник М.А. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів в режимі фотозйомки (відеозапису) серія ХМ№00071179, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 гривень. Згідно вказаної постанови ОСОБА_1 був визнаний винуватим у тому, що він 03.01.2025 року об 11.30 хв. у м.Хмельницькому по вул.Проскурівська, 50 здійснив зупинку автомобіля марки Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п.15.9 (г) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із даною постановою позивач оскаржив її до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (надалі ПДР).

Згідно з пунктом 1.3 ПДР визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Аналогічні положення містяться у ст.14 Закону України "Про дорожній рух".

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР).

Разом із тим, приписами частин 1-3 статті 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України ч.1 ст.246 КУпАП.

Відповідно до приписів ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (частини 1, 2 та 3 ст.283 КУпАП).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Як встановлено із змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП за вчинення порушення п.15.9 г ПДР України. При цьому, в якості обставин, які свідчать про порушення ОСОБА_1 вимог п.15.9 ПДР України у постанові зазначено, що останній 03.01.2025 року о 11 год. 30 хв. по вул.Проскурівська, 50 у м.Хмельницькому здійснив зупинку транспортного засобу марки Volkswagen Passat н.з. НОМЕР_1 ближче 10 метрів від пішохідного переходу.

Відповідно до п.15.9 г ПДР зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Колегія суддів зазначає, що відповідальність за порушення правил зупинки та стоянки передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

Позивач визнає, що він допустив дане порушення та його дії необхідно кваліфікувати саме за ч.1 ст.122 КУпАП.

Натомість, за ч.3 ст.122 КУпАП відповідальність наступає у разі порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху. Тобто кваліфікуючими ознаками ч.3 ст.122 КУпАП є саме таке порушення правил зупинки, стоянки, яке створює перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Разом із тим, у оскаржуваній постанові жодним чином не згадується про ці кваліфікуючі ознаки і в чому вони виразились. За таких обставин у відповідача не було будь яких правових підстав кваліфікувати дії позивача саме за ч.3 ст.122 КУпАП.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що при розгляді вказаної справи відповідачем не досліджені та не встановлені всі обставини справи, а саме не встановлено чітко, що мало місце в даному випадку зупинка чи стоянка, чи наявні кваліфікуючі ознаки ч.3 ст.122 КУпАП і в чому вони виразились. Зазначені недоліки є безумовною підставою для скасування ухваленої постанови в такій справі. Разом із тим факт порушення позивачем п.15.9 г ПДР дійсно мав місце.

З урахуванням зазначеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити, скасувати постанову інспектора з паркування управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради Лижник М.А. серія ХМ №00071179 від 03.01.2025 року, а справу направити на новий розгляд до Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради.

Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 18 березня 2025 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.