Справа № 160/7890/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 березня 2025 року Справа 160/7890/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:

-визнати протиправною та скасувати постанову Дніпровського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 01.09.2022 №12002/144435/20748 "Про припинення (затримання) щомісячної страхової виплати" ОСОБА_1 з 01.09.2022;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_1 нарахування та виплату щомісячних страхових виплат з 01.09.2022, а також виплатити заборгованість по щомісячним страховим виплатам з моменту її виникнення, яка утворилась за період її несплати у повному обсязі.

Відповідно до пунктів 1, 3 та 6 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Перевіривши матеріали адміністративного позову, суд дійшов висновку, що позов подано з порушенням вимог ст.160, 161 КАС України, з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 6 та 7 частини 5 статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В порушення даних приписів КАС України, позивачем в позовній заяві дані відомості не зазначено.

Щодо строку звернення з адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом 17.03.2025 щодо скасування постанови про припинення щомісячної страхової виплати з 01.09.2022.

В позовні заяві зазначено, що щомісячні страхові виплати позивач отримував по 31.08.2022 включно, але з 01.09.2022 виплати були припинені без будь-яких пояснень. Про підстави припинення виплат позивач дізнався з відповіді на адвокатський запит, в якій відповідач повідомив про причини припинення виплати.

В прохальній частині позову позивач просить поновити строк звернення до суду, обгрунтовуючи його пропуск наступними обставинами:

- позивач не був належним чином повідомлений про прийняття рішення про припинення страхових виплат, а з оскаржуваною постановою ознайомився лише у березні 2025 року після отримання відповіді на адвокатський запит;

-припинення страхових виплат здійснено в період воєнного стану в Україні, позивач зареєстрований та перебуває на окупованій території Донецької області у зоні активних бойових дій, триває постійна загроза здоров`ю та життю людей, є певні складнощі з телефонним та інтернет зв`язком, неможливістю виїхати на підконтрольну території України, відсутність інформації щодо роботи державних органів та установ, часті та тривалі тривоги під час яких робота державних органів зупиняється.

Наведені обставини позивач вважає об`єктивними та непереборними, тобто такими, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення з позовом, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду дійшов висновку щодо застосування строку звернення до суду, передбаченого статтею 122 КАС України:

1) для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів;

2) пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує щомісячно. Відтак, отримання пенсіонером листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку, тощо.

При цьому, у постанові від 14.07.2021 у справі № 560/964/17 Верховний Суд зазначив, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому у будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складників вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Суд зазначає, що щомісячна соціальна виплата (яку позивачу припинено виплату), як і пенсія є щомісячними платежами, а тому суд вважає за можливе застосувати до даних правовідносинах вказані вище висновки Верховного Суду.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що призначає пенсію (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на звернення щодо призначення пенсії за віком.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №800/30/17).

Верховний Суд у постанові від 29.03.2023 у справі №500/2384/19 звернув увагу на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Також, в даній постанові судом касаційної інстанції зазначено, що він не знаходить підстав для відступу від правового висновку, викладеного у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, а також звернув увагу на те, що у даній постанові він відступив від висновків, викладених, зокрема, у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18, від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а, від 25.02.2021 у справі № 822/1928/18 щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах.

Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 29.03.2023 (справа №500/2384/19) та від 31.03.2021 (справа №240/12017/19), суд вважає, що позивач не був позбавлений права звернутися до відповідача з метою з`ясування причин припинення щомісячної страхової виплати та мав можливість дізнатися про своє порушене право відразу після встановлення факту неотримання такої виплати.

Позивач в позовній заяві зазначає, що в останній раз отримав таку виплату в серпні 2022 року, а з вересня 2022 року виплати були припинені. Тобто, позивач дізнався про своє порушене право ще в вересні 2022 року.

Таким чином, суд вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду, визначений статтею 122 КАС України.

Водночас, поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними й допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексу адміністративного судочиснтва України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними й допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. Поважною може бути визнано причину, яка має об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Щодо доводів позивача про те, що він не був належним чином повідомлений про прийняття рішення про припинення страхових виплат, а з оскаржуваною постановою ознайомився лише у березні 2025 року після отримана відповіді на адвокатський запит, суд зазначає, що означені обставини не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки не пов`язані з непереборними обставинами, які могли б зашкодити або дійсно зашкодили позивачеві реалізувати право на звернення до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права.

Суд зазначає та позивачем не заперечується, що про факт припинення виплати позивач дізнався в вересні 2022 року (а не з моменту отримання відповіді від відповідача на адвокатський запит) та ним не надається жодних доказів того, що з цього моменту він вчиняв будь-які активні дії із приводу реалізації свого права.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що невжиття відповідних заходів та зволікання у зверненні до суду з цим позовом не може бути визнано судом поважними причинами, а звернення із адвокатським запитом з метою з`ясування причин припинення виплат та отримання на нього відповіді не змінює початку перебігу строку його звернення до суду, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Також, відповідний висновок щодо початку перебігу строків звернення до суду з позовом узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №990/115/22.

Доводи позивача про те, що припинення страхових виплат здійснено в період воєнного стану в Україні, а також те, що позивач зареєстрований та перебуває на окупованій території Донецької області у зоні активних бойових дій, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії, суд вважає безпідставчними, з огляду наступне.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22, зазначила, зокрема, що:

- питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку;

- сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки, у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатись поважною причиною пропуску цих строків.

Щодо посилань позивача на те, що останній перебував на окупованій території Донецької області у зоні активних бойових дій, що перешкодило йому у своєчасному зверненні до суду, то суд зазначає, що такі твердження позивача спростовуються наявними у справі доказами.

Так, судом встановлено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з 2015 року (довідка від 27.03.2015 №) та мешкає за адресою АДРЕСА_1 , тобто такі твердження позивача не відповідають наявним у матеріалах справи доказам.

Суд зазначає, що припинення щомісячної виплати (в вересні 2022 року) відбулось вже після реєстрації його внутрішньо переміщеною особою та в період проживання позивача в місті Дніпро, яке не є окупованою територією та на якій не ведеться активні бойові дії.

Доказів того, що на момент припинення виплати позивач територіально знаходився на окупованій території Донецької області і саме цей факт завадив позивачу своєчасно звернутись до суду, останнім не надано та матеріали справи не містять.

Враховуючи наведене, зазначені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом слід визнати неповажними, оскільки жодних підстав, які б перешкоджали позивачу звернутися до суду з даним позовом в межах встановленого КАС України строку, не наведено та до матеріалів справи не додано.

Доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено та матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом надання до суду:

- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із зазначенням інших обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску та докази на підтвердження таких обставин;

- відомостей, визначених пунктами 6 та 7 частини 5 статті 160 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.160, 161, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачу 10-денний строк з моменту отримання ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

-заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом із зазначенням інших обставин, які б свідчили про поважність причин його пропуску та докази на підтвердження таких обставин;

-відомостей, визначених пунктами 6 та 7 частини 5 статті 160 КАС України.

Звернути увагу позивача, що відповідно до ч.7 ст.18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Маковська