Справа № 915/715/16(915/764/23)
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 915/715/16(915/764/23)

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

складено 04.02.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Миколаївській області на додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат» до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 02.02.2023 року №481/14290411, №477/14290411, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позов Приватного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат» (просп. Праці, 12, м. Первомайськ, Первомайський район, Миколаївська область, 55203, ідентифікаційний код 00418107) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний код 44104027) задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 02.02.2023 року №481/14290411, №477/14290411.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний код 44104027) на користь Приватного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат» (просп. Праці, 12, м. Первомайськ, Первомайський район, Миколаївська область, 55203, ідентифікаційний код 00418107) судовий збір у сумі 26 840,00 грн. (двадцять шість тисяч вісімсот сорок гривень), сплачений платіжною інструкцією №24533 від 03.05.2023 року.

Позивач 20.01.2025 року надав заяву, в якій повідомив, що позивачем будуть надані докази, що підтверджують розмір понесених витрат на правничу допомогу.

23 січня 2025 року позивач надав докази, що підтверджують розмір судових витрат на правничу допомогу: копію ордеру серії ВА №1065057, договір №18-03-21 про надання правової допомоги та юридичне обслуговування від 18.03.2021 року, специфікацію від 08.02.2023 року до договору про надання правової допомоги та юридичне обслуговування №18-03-21 від 18.03.2021 року, відповідно до п.4 якої сторони погодились, що розмір гонорару становить 3% від ціни позову та складає 90 779,66 грн.; Акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2025 року; довідку-рахунок № 1 від 22.01.2025 року, відповідно до якої гонорар становить 90 779,66 грн.

Відповідач надав заяву, просив відмовити у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, в якій зазначив, що позивачем не надано доказів щодо вартості послуг. Додатки до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а саме акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2025 року не містить вартісного показника в розрізі наданих послуг.

Додатковим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м. Миколаїв, 54005, ідентифікаційний код 44104027) на користь Приватного акціонерного товариства «Первомайський молочноконсервний комбінат» (просп. Праці, 12, м. Первомайськ, Первомайський район, Миколаївська область, 55203, ідентифікаційний код 00418107) витрати на правничу допомогу у сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).

На вказане додаткове рішення суду Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року по справі №915/715/16(915/764/23).

Апелянт в обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивачем не надано доказів щодо вартості послуг. Додатки до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а саме акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2025 року не містить вартісного показника в розрізі наданих послуг. Отже, апелянт вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з ГУ ДПС у Миколаївській області судових витрат, та просить суд відмовити у відшкодуванні таких витрат у вигляді правничої допомоги.

Відповідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За правилами частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 КАС України визначено види судових витрат. Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з вимогами ч.ч.1-3 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст.134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.134 КАС України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись (ч.9 ст.139 КАС України).

Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18), що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 22.04.2021 року по справі №640/194/98/19.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Тому, зважаючи на незначний обсяг матеріалів справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, складність справи, значення справи для позивача, суд першої вірно дійшов висновку щодо співмірності та обґрунтованості суми судових витрат на правничу допомогу, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн. (один розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік»).

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не надано доказів щодо вартості послуг, оскільки додатки до заяви про ухвалення додаткового судового рішення, а саме акт приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2025 року не містить вартісного показника в розрізі наданих послуг, колегією суддів до уваги не приймається, оскільки п.4 специфікації від 08.02.2023 року до договору про надання правової допомоги та юридичне обслуговування №18-03-21 від 18.03.2021 року, визначено, що сторони погодились, що розмір гонорару становить 3% від ціни позову та складає 90 779,66 грн. У акті приймання-передачі наданих послуг від 22.01.2025 року вказано вартість кожного виду наданої послуги, виконаної роботи охоплено гонораром.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2025 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді Н.В. Вербицька К.В. Кравченко