Справа № 160/23444/24
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

18 березня 2025 року Справа №160/23444/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Турова О.М., розглянувши матеріали позовної заяви Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту до заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни (відповідач-1), Директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни (відповідач-2), заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни (відповідач-3), Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (відповідач-4), Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг (відповідач-5) про визнання протиправними дій, скасування висновку та тимчасову заборону (зупинення) діяльності, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту до заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни (відповідач-1), Директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни (відповідач-2), заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни (відповідач-3), Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (відповідач-4), Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг (відповідач-5), в якій позивач просить:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень: заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни, директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни, заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни, які полягають у видачі Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг (Гірничий департамент, відкриті розробки. Нове будівництво Хвостосховища ІІІ карта), місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095, ідентифікаційний код юридичної особи згідно з ) передбаченого пунктом 4 додатку до Закону України Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності документа дозвільного характеру у формі висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1 і від 27.02.2024р. №21/01-73/1, протиправними;

- скасувати висновок з оцінки впливу на довкілля від 27.02.2024р. №21/01-73/1;

- тимчасово заборонити (зупинити) будівництво хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, яке належить до утворювачів та розміщувачів у довкіллі найбільшої кількості відходів в України, наслідком чого є значне забруднення атмосферного повітря, розвиток зсувонебезпечних явищ, підтоплення населених пунктів та сільськогосподарських угідь, що, в свою чергу, перетворило більшість сільської території Криворізького (раніше Широківського) району в зону, непридатну для проживання людини, заборонити всі викиди забруднюючих речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом (неорганізований викид) в атмосферне повітря стаціонарними джерелами 9702, 9703, 9704, 9705, 9706, 9707, 9708, 9709, розміщення відходів підприємства () на земельних ділянках кадастрові номери: :07:002:0703, :07:002:0704, :07:002:0705, :07:002:0706, :07:002:0707, :07:002:0708, :07:002:0709, :07:002:0710, :07:002:0800 і :07:002:0801, до винесення остаточного рішення в судових справах №160/4073/21, №197/349/21, №197/419/21, №197/444/21, №197/1075/21, №197/417/21, №197/54/21, №197/58/21, №197/446/21, №197/1023/21, №197/448/21, №197/1101/21, №197/1069/21, №197/1073/21, №197/1025/21, №197/373/21, №197/1074/21, №197/1068/21, №197/1071/21, №197/436/21, №197/1024/21, №197/861/21, №197/748/21, №197/999/21, №197/144/21, №197/370/21, №197/826/21, №197/762/21, №197/447/21, №197/1207/21, №197/202/21, №177/440/21, №197/761/21, №197/390/21, №197/1206/21, №197/445/21, №197/349/21, №197/1100/21, №197/417/21, №197/1026/21, №197/718/21, №197/1072/21, №177/434/21, №197/863/21, №177/471/21, №197/77/21, №197/1102/21; кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 28.02.2023р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2 ч.1 ст.364 КК України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2024р. позовну заяву Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту до заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни (відповідач-1), Директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни (відповідач-2), заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни (відповідач-3), Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (відповідач-4), Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг (відповідач-5) про визнання протиправними дій, скасування висновку та тимчасову заборону (зупинення) діяльності повернуто позивачу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.02.2025р. апеляційну скаргу Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту задоволено, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду 02.09.2024 в адміністративній справі №160/23444/24 скасовано, а матеріали справи №160/23444/24 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду справа №160/23444/24 передана на розгляд судді Туровій О.М.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, з наступних підстав.

Згідно з п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Частиною 1 статті 46 КАС України встановлено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до ч.4 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За приписами п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як слідує з позовної заяви, в ній у якості відповідачів, зокрема, зазначені: Міністр Крамаренко Олена Володимирівна (відповідач-1), Директор Департаменту Шимкус Марина Олександрівна (відповідач-2), заступник директор Департаменту Грицак Олена Анатоліївна (відповідач-3), при цьому, в порушення вищенаведених приписів позивачем п.2 ч.5 ст.160 КАС України не вказано повного найменування посад відповідачів (суб`єктів владних повноважень) посадових осіб органів державної влади.

Крім цього, відповідно до п.4 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України. Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Під змістом позовних вимог розуміється визначення способу захисту свого права, свободи чи інтересу згідно з ч.1 ст.5 КАС України, який має бути сформульований максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

При цьому відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №640/7310/19 (ЄДРСР 94394125) зазначено, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень (а якщо відповідачем може бути суб`єкт господарювання, то який саме) порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать. Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право. Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020р. у справі № 640/7310/19.

Як зазначено вище, в прохальній частині позовної заяви позивач, зокрема, просить суд: тимчасово заборонити (зупинити) будівництво хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, яке належить до утворювачів та розміщувачів у довкіллі найбільшої кількості відходів в України, наслідком чого є значне забруднення атмосферного повітря, розвиток зсувонебезпечних явищ, підтоплення населених пунктів та сільськогосподарських угідь, що, в свою чергу, перетворило більшість сільської території Криворізького (раніше Широківського) району в зону, непридатну для проживання людини, заборонити всі викиди забруднюючих речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом (неорганізований викид) в атмосферне повітря стаціонарними джерелами 9702, 9703, 9704, 9705, 9706, 9707, 9708, 9709, розміщення відходів підприємства () на земельних ділянках кадастрові номери: :07:002:0703, :07:002:0704, :07:002:0705, :07:002:0706, :07:002:0707, :07:002:0708, :07:002:0709, :07:002:0710, :07:002:0800 і :07:002:0801, до винесення остаточного рішення в судових справах №160/4073/21, №197/349/21, №197/419/21, №197/444/21, №197/1075/21, №197/417/21, №197/54/21, №197/58/21, №197/446/21, №197/1023/21, №197/448/21, №197/1101/21, №197/1069/21, №197/1073/21, №197/1025/21, №197/373/21, №197/1074/21, №197/1068/21, №197/1071/21, №197/436/21, №197/1024/21, №197/861/21, №197/748/21, №197/999/21, №197/144/21, №197/370/21, №197/826/21, №197/762/21, №197/447/21, №197/1207/21, №197/202/21, №177/440/21, №197/761/21, №197/390/21, №197/1206/21, №197/445/21, №197/349/21, №197/1100/21, №197/417/21, №197/1026/21, №197/718/21, №197/1072/21, №177/434/21, №197/863/21, №177/471/21, №197/77/21, №197/1102/21; кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 28.02.2023р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2 ч.1 ст.364 КК України.

Вказані вимоги сформульовано без дотримання приписів ч.1 ст.5 та п.4 ч.5 ст.160 КАС України, оскільки вказаний в них спосіб захисту не відповідає приписам ч.1 ст.5 КАС України, а також в цих вимогах не зазначено до кого саме з відповідачів вони звернуті.

Таким чином, позивачу необхідно подати уточнену позовну заяву, в якій чітко зазначити:

- повне найменування посад відповідачів (суб`єктів владних повноважень) посадових осіб органів державної влади, а саме: Міністра Крамаренко Олени Володимирівни (відповідач-1), Директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни (відповідач-2), заступника директор Департаменту Грицак Олени Анатоліївни (відповідач-3);

- сформулювати позовні вимоги щодо тимчасової заборони (зупинки) будівництва хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, яке належить до утворювачів та розміщувачів у довкіллі найбільшої кількості відходів в України, наслідком чого є значне забруднення атмосферного повітря, розвиток зсувонебезпечних явищ, підтоплення населених пунктів та сільськогосподарських угідь, що, в свою чергу, перетворило більшість сільської території Криворізького (раніше Широківського) району в зону, непридатну для проживання людини, заборони всіх викидів забруднюючих речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом (неорганізований викид) в атмосферне повітря стаціонарними джерелами 9702, 9703, 9704, 9705, 9706, 9707, 9708, 9709, розміщення відходів підприємства () на земельних ділянках кадастрові номери: :07:002:0703, :07:002:0704, :07:002:0705, :07:002:0706, :07:002:0707, :07:002:0708, :07:002:0709, :07:002:0710, :07:002:0800 і :07:002:0801, до винесення остаточного рішення в судових справах №160/4073/21, №197/349/21, №197/419/21, №197/444/21, №197/1075/21, №197/417/21, №197/54/21, №197/58/21, №197/446/21, №197/1023/21, №197/448/21, №197/1101/21, №197/1069/21, №197/1073/21, №197/1025/21, №197/373/21, №197/1074/21, №197/1068/21, №197/1071/21, №197/436/21, №197/1024/21, №197/861/21, №197/748/21, №197/999/21, №197/144/21, №197/370/21, №197/826/21, №197/762/21, №197/447/21, №197/1207/21, №197/202/21, №177/440/21, №197/761/21, №197/390/21, №197/1206/21, №197/445/21, №197/349/21, №197/1100/21, №197/417/21, №197/1026/21, №197/718/21, №197/1072/21, №177/434/21, №197/863/21, №177/471/21, №197/77/21, №197/1102/21; кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 28.02.2023р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2 ч.1 ст.364 КК України відповідно до приписів ч.1 ст.5 та п.4 ч.5 ст.160 КАС України, в тому числі чітко зазначивши до кого саме з відповідачів звернуті ці позовні вимоги, -

а також подати копії такої уточненої позовної заяви та всіх доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, відповідно до вимог п.1 ст.161 КАС України, або надати докази її направлення іншим учасникам справи через підсистему «Електронний суд» в їх електронні кабінети (у разі їх наявності) або засобами поштового зв`язку.

Як вказано вище, відповідно до ч.1 ст.161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

При цьому частиною другою статті 18 КАС України передбачено, що позовні та інші заяви, скарги та інші визначені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в день надходження документів.

За приписами абз.1 ч.6 ст.18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Відповідно до абз.1-2 ч.8 ст.18 КАС України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом. Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно із частинами сьомою та восьмою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Водночас, абз.1-2 ч.9 ст.44 КАС України визначено, що у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Таким чином, законодавцем надано сторонам та учасникам справи альтернативне право звернення до суду з позовними та іншими заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами в електронній формі (з обов`язковою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та підписанням вказаних документів власним електронним підписом) або в паперовій формі (з обов`язковим скріпленням вказаних документів власноручним підписом учасника справи (його представника)).

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 лютого 2021 року в справі № 9901/335/20 (провадження № 11-361заі20) та від 01 липня 2021 року у справі №9901/76/21 (провадження №11-137заі21).

При цьому, у разі направлення сторонами (учасниками) справи позовних та інших заяв, скарг та інших визначених законом процесуальних документів в електронній формі (з обов`язковою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та підписанням вказаних документів власним електронним підписом), така сторона (учасник) справи відповідно до частини 9 статті 44 КАС України та пункту 29 розділу 1 "Підсистема "Електронний суд"" глави ІІІ "Порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС" Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21, зобов`язана надати або доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів листом з описом вкладення або доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

Як зазначалося вище, позовна заява Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту та всі додані до неї документи подано позивачем в електронній формі з використання сервісу "Електронний суд", при цьому, судом встановлено, що до такої позовної заяви не надано доказів надсилання її копії та копій доданих до неї документів відповідачам №№1-3, а саме: Міністру Крамаренко Олені Володимирівні (відповідач-1), Директору Департаменту Шимкус Марині Олександрівні (відповідач-2) та заступнику директора Департаменту Грицак Олені Анатоліївні (відповідач-3), ані листом з описом вкладення в паперовій формі засобами поштового зв`язку, ані до Електронного кабінету в електронному вигляді, що суперечить приписам частини 9 статті 44 КАС України та пункту 29 розділу 1 "Підсистема "Електронний суд"" глави ІІІ "Порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС" Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21.

Крім цього, частиною 3 статті 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

В супереч зазначеному, позивачем до позову не додано документу на підтвердження сплати судового збору за подання цієї позовної заяви.

Натомість, позивачем у позовній заяві висловлене клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване посиланням на п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також тим, що ця позовна заява подана на захист соціальних прав громадян, що проживають у місцевості, визнаній зоною надзвичайної екологічної ситуації.

Вирішуючи подане позивачем клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 Закону України Про судовий збір, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У розумінні приписів вказаної норми відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення позивача від його сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами. Крім того, наведеною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення позивача від сплати судового збору.

При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

У пункті 55 рішення у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) підкреслив, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти. ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland) від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів.

Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі Шишков проти Росії (Shishkov v. Russia) від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

Разом з тим, національне законодавство встановлює механізм відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Згідно з частиною другою статті 132 КАС розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Таким законом є Закон України Про судовий збір.

З його преамбули вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 цього Закону судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України Про судовий збір, норма якої є спеціальною.

Як слідує зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України Про судовий збір), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті):

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Насамперед варто зауважити, що Законом України Про судовий збір визначений перелік осіб, які безумовно звільнені від сплати судового збору у всіх інстанціях у силу закону, який наділяє їх певним статусом, або виходячи із чітко визначеного предмета спору. Цей перелік наведений у статті 5 зазначеного Закону та є вичерпним.

Так, зокрема, п.7 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

З аналізу ж статті 8 Закону України Про судовий збір чітко слідує, що законодавець, застосувавши конструкцію суд, враховуючи майновий стан сторони, може…, тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8, можуть застосовуватися лише до фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до фізичних осіб, що мають певний соціальний статус, підтверджений державою, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово або, не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, тобто особистих майнових та особистих немайнових прав фізичних осіб.

Окремо слід зазначити, що встановлений статтею 8 Закону України Про судовий збір перелік умов, за яких особа може бути звільнена від сплати судового збору, також є вичерпним.

Отже, положення частини першої статті 133 КАС України як загальної норми, що регулює питання звільнення від сплати судового збору, деталізовані конкретизуючими нормами спеціального закону - статтями 5 та 8 Закону України Про судовий збір, що свідчить про необхідність при застосуванні положень статті 133 КАС України та вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору осіб, не зазначених у статті 5 Закону України Про судовий збір, застосовувати критерії, визначені статтею 8 цього Закону.

З огляду на викладене та з метою встановлення чіткого критерію застосування судами статті 133 КАС України та статті 8 Закону України Про судовий збір Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі №0940/2276/18 (провадження №11-336апп20) відступила від висновків, викладених у: ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 20 січня 2020 року у справі № 160/8324/19; Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 440/4696/18; постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 серпня 2020 року у справі № 826/13247/18, від 31 липня 2020 року у справі № 826/11947/18, та наголосила, що частина перша статті 133 КАС України визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України Про судовий збір конкретизує порядок, умови такого звільнення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати судового збору. При цьому, як уже зазначалось, із системного аналізу змісту норм зазначеної статті убачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Приписами статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, положення Закону України Про судовий збір кореспондуються з положеннями статті 2 КАС України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства, а саме, рівності всіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Суд наголошує, що обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим, безпідставне звільнення від його сплати окремих осіб може свідчити про надання одній із сторін незаконної переваги перед іншою.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати суду докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

У даному випадку позивачем юридичною особою не надано жодних переконливих доказів неможливості сплати судового збору через майновий стан, за наявності яких до позивача можливо було б застосувати положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України Про судовий збір (звільнення юридичної особи від сплати судового збору за наявності майнового критерію у справах, визначених цим пунктом), а посилання позивача на приписи п.7 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, якими встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб, є безпідставними, бо позивач у цій справі не є громадянином (фізичною особою), а є юридичною особою, тож приписи п.7 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір на позивача не розповсюджуються.

За наведених обставин, у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року у розмірі 3028 гривень.

Приписами пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем встановлено ставку судового збору - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00грн.).

За змістом приписів пп.1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, судовий збір становить 1,5 % ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028,00грн.) і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30280,00грн.).

Водночас, згідно з ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за подання до адміністративного суду в електронній формі адміністративного позову з вимогою немайнового характеру суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір справляється у розмірі 2422,40грн. (3028грн. х 0,8).

При цьому абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З поданої позовної заяви слідує, що позивачем заявлено шість вимог немайнового характеру, а саме:

1) щодо визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни, які полягають у видачі Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг (Гірничий департамент, відкриті розробки. Нове будівництво Хвостосховища ІІІ карта), місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095, ідентифікаційний код юридичної особи згідно з ) передбаченого пунктом 4 додатку до Закону України Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності документа дозвільного характеру у формі висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1 і від 27.02.2024р. №21/01-73/1;

2) щодо визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни, які полягають у видачі Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг (Гірничий департамент, відкриті розробки. Нове будівництво Хвостосховища ІІІ карта), місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095, ідентифікаційний код юридичної особи згідно з ) передбаченого пунктом 4 додатку до Закону України Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності документа дозвільного характеру у формі висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1 і від 27.02.2024р. №21/01-73/1;

3) щодо визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень - заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни, які полягають у видачі Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг (Гірничий департамент, відкриті розробки. Нове будівництво Хвостосховища ІІІ карта), місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095, ідентифікаційний код юридичної особи згідно з ) передбаченого пунктом 4 додатку до Закону України Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності документа дозвільного характеру у формі висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1 і від 27.02.2024р. №21/01-73/1,;

4) щодо скасування висновку з оцінки впливу на довкілля від 27.02.2024р. №21/01-73/1;

5) щодо тимчасової заборони (зупинки) будівництва хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, яке належить до утворювачів та розміщувачів у довкіллі найбільшої кількості відходів в України, наслідком чого є значне забруднення атмосферного повітря, розвиток зсувонебезпечних явищ, підтоплення населених пунктів та сільськогосподарських угідь, що, в свою чергу, перетворило більшість сільської території Криворізького (раніше Широківського) району в зону, непридатну для проживання людини;

6) щодо заборони всіх викидів забруднюючих речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом (неорганізований викид) в атмосферне повітря стаціонарними джерелами 9702, 9703, 9704, 9705, 9706, 9707, 9708, 9709, розміщення відходів підприємства () на земельних ділянках кадастрові номери: :07:002:0703, :07:002:0704, :07:002:0705, :07:002:0706, :07:002:0707, :07:002:0708, :07:002:0709, :07:002:0710, :07:002:0800 і :07:002:0801, до винесення остаточного рішення в судових справах №160/4073/21, №197/349/21, №197/419/21, №197/444/21, №197/1075/21, №197/417/21, №197/54/21, №197/58/21, №197/446/21, №197/1023/21, №197/448/21, №197/1101/21, №197/1069/21, №197/1073/21, №197/1025/21, №197/373/21, №197/1074/21, №197/1068/21, №197/1071/21, №197/436/21, №197/1024/21, №197/861/21, №197/748/21, №197/999/21, №197/144/21, №197/370/21, №197/826/21, №197/762/21, №197/447/21, №197/1207/21, №197/202/21, №177/440/21, №197/761/21, №197/390/21, №197/1206/21, №197/445/21, №197/349/21, №197/1100/21, №197/417/21, №197/1026/21, №197/718/21, №197/1072/21, №177/434/21, №197/863/21, №177/471/21, №197/77/21, №197/1102/21; кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 28.02.2023р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2 ч.1 ст.364 КК України.

Зважаючи на приписи пп.1 п.3 ч.2, ч.3 ст.4, абз.2 ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір за звернення Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту до суду з вищевказаною позовною заявою, поданою в електронній формі через підсистему Електронний суд, з 6 вимогами немайнового характеру має бути сплачений у розмірі 14534,40грн. (2422,40грн. х 6).

За таких обставин, позивачу слід надати оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 14534,40грн., сплаченого за наступними реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Дн-кій обл./Чечел.р/22030101,

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37988155,

Банк отримувача Казначейство України (ЕАП),

Рахунок отримувача (IBAN) UA4004632,

Код класифікації доходів бюджету 22030101,

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Дніпропетровський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа.

Також відповідно до ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому ч.6 ст.161 КАС України встановлено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховний Суду у постанові від 2 вересня 2024 року у справі №160/9394/24 (адміністративне провадження №К/990/30954/24) дійшов висновку, що висновок з оцінки впливу на довкілля є індивідуальним актом. Згідно з п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Відповідно до сталої судової практики право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Водночас колегія суддів наголосила, що спеціальною нормою ст.12 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено право на оскарження в судовому порядку висновку з оцінки впливу на довкілля будь-якою фізичною або юридичною особою. Тобто для такого індивідуального акта, як висновок з оцінки впливу на довкілля, законом передбачена така особливість судового оскарження, як можливість ініціювати останнє будь-якою особою.

З позовної заяви слідує, що позивачем, зокрема, оскаржуються дії суб`єктів владних повноважень: заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни, директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни, заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни, які полягають у видачі Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг (Гірничий департамент, відкриті розробки. Нове будівництво Хвостосховища ІІІ карта), місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1 м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50095, ідентифікаційний код юридичної особи згідно з ) передбаченого пунктом 4 додатку до Закону України Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності документа дозвільного характеру у формі висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1.

Зважаючи на те, що висновок з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1 є індивідуальним актом, то й строки звернення до суду з позовом щодо оскарження цього висновку та дій, пов`язаних з його наданням, обмежені відповідно до приписів ч.1, абз.1 ч.2 ст.122 КАС України.

Як вказано вище, законодавством регламентовано шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Водночас, вжиття конструкції "повинен був дізнатись" в розумінні положень частин 2 та 3 статті 122 КАС України означає неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 800/30/17).

Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Як слідує з позовної заяви Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту, про видачу Публічному акціонерному товариству АрселорМіттал Кривий Ріг (Гірничий департамент, відкриті розробки. Нове будівництво Хвостосховища ІІІ карта) висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1 позивачу було відомо вже 14.07.2023р., бо як самостійно зазначено позивачем у поданій ним позовній заяві, 14 липня 2023 року Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України за вхідним №Н-698 було зареєстровано лист Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту з зауваженнями щодо розміщеного на веб-сайті Єдиного реєстру з оцінки впливу на довкілля Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України повідомлення про намір ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг провадити планову діяльність, яка полягає в будівництві хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, з урахуванням висновку з оцінки впливу на довкілля від 02.08.2022р. №21/01-3/1.

Водночас, з цією позовною заявою позивач звернувся до суду лише 27.08.2024р., що підтверджується відомостями підсистеми «Електронний суд», через яку подано цю позовну заяву, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного частиною 2 статті 122 КАС України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Наведеній нормі кореспондують приписи ч.6 ст.161 КАС України, якою визначено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Водночас, ч.1 ст.121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

При цьому, з урахуванням положень ст. ст. 122, 123 КАС України, обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

У даному випадку позивачем в порушення вимог ч.6 ст.161 КАС України не надано разом із позовною заявою зави про поновлення строку звернення до суду з вищевказаними позовними вимогами, а також не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.

Таким чином, позивачеві слід подати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з вищевказаними позовними вимогами та з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, або докази дотримання строку звернення до суду з цими вимогами.

За приписами ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що позовна заява Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту подана без додержання вимог, встановлених ст.160, ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне залишити цю позовну заяву без руху.

На підставі викладеного, керуючись статтями 121-123, 161, 169, 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву Громадської організації Міжрегіональне бюро екологічного захисту до заступника Міністра Крамаренко Олени Володимирівни (відповідач-1), Директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни (відповідач-2), заступника директора Департаменту Грицак Олени Анатоліївни (відповідач-3), Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (відповідач-4), Публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг (відповідач-5) про визнання протиправними дій, скасування висновку та тимчасову заборону (зупинення) діяльності - залишити без руху.

Встановити позивачу строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду:

- уточненої позовної заяви, в якій чітко зазначити: повне найменування посад відповідачів (суб`єктів владних повноважень) посадових осіб органів державної влади, а саме: Міністра Крамаренко Олени Володимирівни (відповідач-1), Директора Департаменту Шимкус Марини Олександрівни (відповідач-2), заступника директор Департаменту Грицак Олени Анатоліївни (відповідач-3); сформулювати позовні вимоги щодо тимчасової заборони (зупинки) будівництва хвостосховища ІІІ карта шламового господарства рудозбагачувальної фабрики ПАТ АрселорМіттал Кривий Ріг, яке належить до утворювачів та розміщувачів у довкіллі найбільшої кількості відходів в України, наслідком чого є значне забруднення атмосферного повітря, розвиток зсувонебезпечних явищ, підтоплення населених пунктів та сільськогосподарських угідь, що, в свою чергу, перетворило більшість сільської території Криворізького (раніше Широківського) району в зону, непридатну для проживання людини, заборони всіх викидів забруднюючих речовин у вигляді суспендованих твердих частинок недиференційованих за складом (неорганізований викид) в атмосферне повітря стаціонарними джерелами 9702, 9703, 9704, 9705, 9706, 9707, 9708, 9709, розміщення відходів підприємства () на земельних ділянках кадастрові номери: :07:002:0703, :07:002:0704, :07:002:0705, :07:002:0706, :07:002:0707, :07:002:0708, :07:002:0709, :07:002:0710, :07:002:0800 і :07:002:0801, до винесення остаточного рішення в судових справах №160/4073/21, №197/349/21, №197/419/21, №197/444/21, №197/1075/21, №197/417/21, №197/54/21, №197/58/21, №197/446/21, №197/1023/21, №197/448/21, №197/1101/21, №197/1069/21, №197/1073/21, №197/1025/21, №197/373/21, №197/1074/21, №197/1068/21, №197/1071/21, №197/436/21, №197/1024/21, №197/861/21, №197/748/21, №197/999/21, №197/144/21, №197/370/21, №197/826/21, №197/762/21, №197/447/21, №197/1207/21, №197/202/21, №177/440/21, №197/761/21, №197/390/21, №197/1206/21, №197/445/21, №197/349/21, №197/1100/21, №197/417/21, №197/1026/21, №197/718/21, №197/1072/21, №177/434/21, №197/863/21, №177/471/21, №197/77/21, №197/1102/21; кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000001 від 28.02.2023р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.365-2 ч.1 ст.364 КК України відповідно до приписів ч.1 ст.5 та п.4 ч.5 ст.160 КАС України, в тому числі чітко зазначивши до кого саме з відповідачів звернуті ці позовні вимоги, а також подати копії такої уточненої позовної заяви та всіх доданих до неї документів відповідно до кількості осіб, що беруть участь у справі, або надати докази її направлення іншим учасникам справи через підсистему «Електронний суд» в їх електронні кабінети (у разі їх наявності) або засобами поштового зв`язку;

- доказів надсилання іншим учасникам справи (відповідачам 1-3) копій позовної заяви та всіх доданих до неї документів;

- документа про сплату судового збору за подання до суду адміністративного позову у розмірі 14534,40грн.;

- заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку звернення до суду та доказів на підтвердження поважності цих причин.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, що звернулася з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Турова