Справа № 520/21263/24
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-03-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р.Справа № 520/21263/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., м. Харків, повний текст складено 12.12.24 у справі № 520/21263/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області

третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області (далі за текстом також - відповідач), третя особа: Адміністрація Державної прикордонної служби України, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.01.2024 про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 .

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області від 31.01.2024 про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області на користь ОСОБА_1 968,96 грн у якості компенсації витрат на оплату судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи рішення, Харківський окружний адміністративний суд не взяв до уваги обставин справи та керувався припущеннями, взявши за основу рішення той факт, що позивач до 09.03.2022 неодноразово перетинав Державний кордон України саме в якості громадянина України. Суд керувався лише тим, що позивач є батьком 3 дітей віком до 18 років та згідно з Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» і Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» станом на 09.03.2022 мав правові підстави на виїзд з України. Тобто при наявних неспростованих фактах та доказах про перетин позивачем кордону України як громадянином Таджикистану, суд першої інстанції припускає, що раз у позивача є право на перетин кордону як громадянином України, то напевно він міг би ним скористатись і 09.03.2022. Звертає увагу, що судом першої інстанції залучено Адміністрацію ДПС в якості третьої особи у справі та інших відомостей, окрім тих, які наявні в системі ДПС, третьою особою не надано.

За результатами апеляційного розгляду відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням усіх доказів та встановленням усіх обставин у справі. Позивач уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У додаткових поясненнях у справі Адміністрація Державної прикордонної служби України не погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність фізичного використання позивачем документів Республіки Таджикистан під час перетину державного кордону України 09.03.2022 та наявності у позивача правових підстав на виїзд з України навіть під час дії правового режиму воєнного стану, як багатодітного батька, та вказує, що факт перетину державного кордону України на виїзд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як іноземним громадянином за паспортним документом № НОМЕР_1 підтверджується наявною інформацією у базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території». Просить залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Міністерство оборони України з посиланням на те, що позивач після набуття громадянства України протягом тривалого часу не ставав на військовий облік та не отримував військово-обліковий документ (з 25.01.2019), а після введення правового режиму воєнного стану, 09.03.2022, свідомо перетнув державний кордон України, як іноземний громадянин, не маючи в своєму фактичному розпорядженні оригіналів свідоцтв про народження дітей (громадян Республіки Таджикистан), а отже рішення суду у цій справі безумовно може вплинути на права та обов`язки Міністерства Оборони України щодо позивача, як громадянина України, який є військово зобов`язаним.

Щодо клопотання Адміністрації Державної прикордонної служби України про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Міністерство оборони України, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст.49 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також - КАС України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно з ч. 4 ст. 49 КАС України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Частиною 5 ст.49 КАС України встановлено, що про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

З аналізу наведених норм ст. 49 КАС України слідує, що підставою для залучення особи до участі у справі у якості третьої особи є наявність реальної можливості впливу рішення суду, яке буде ухвалене за результатами розгляду справи, на права чи обов`язки такої особи. При цьому суду слід чітко встановити на які саме права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі, і про це має бути зазначено у заяві особи, яка звертається з приводу здійснення такого залучення.

Колегія суддів зазначає, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України у клопотанні не наведено обґрунтованих мотивів, як судове рішення буде стосуватись прав, обов`язків та інтересів безпосередньо Міністерства оборони України.

Водночас колегія суддів зазначає, що обставини того, що позивач після набуття громадянства України протягом тривалого часу не ставав на військовий облік та не отримував військово-обліковий документ (з 25.01.2019), а після введення правового режиму воєнного стану, 09.03.2022, свідомо перетнув державний кордон України, як іноземний громадянин, не маючи в своєму фактичному розпорядженні оригіналів свідоцтв про народження дітей (громадян Республіки Таджикистан), не свідчить про необхідність залучення до участі у справі Міністерства оборони України, оскільки вказані обставини не означають, що рішення у цій справі безпосередньо вплине на права, свободи або інтереси Міністерства оборони України.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні відповідно до приписів статті 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 ; є уродженцем Республіки Таджикистан; належав до громадянства Республіки Таджикистан, був документований паспортом громадянина Республіки Таджикистан серії НОМЕР_2 та паспортом громадянина Республіки Таджикистан для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 ; 28.09.2018 отримав посвідку на постійне проживання в України № НОМЕР_3 ; є батьком громадянки Республіки Таджикистан - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ), громадянина Республіки Таджикистан - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ), громадянки Республіки Таджикистан - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ); 23.01.2019 подавав до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області заяву про втрату паспорту громадянина Республіки Таджикистан серії НОМЕР_2 .

Відповідно до наданих відповідачем до суду пояснень від 30.09.2024 ані разом з позивачем, ані окремо діти позивача не набували громадянства України та не звертались з такого питання до міграційної служби.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 19.10.2018 серії НОМЕР_7 19.10.2018 укладено шлюб між позивачем та громадянкою України ОСОБА_5 .

13.11.2018 позивач подав заяву про набуття громадянства України з зобов`язанням здати паспортний документ Республіки Таджикистан з одержанням документа, що підтверджує громадянство України, відповідно до Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, та громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року № 115-ІУ (далі - Угода), як особа, яка має дружину громадянку України.

Для набуття громадянства України ОСОБА_1 надав: на підтвердження своєї належності до громадянства Республіки Таджикистан - паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , виданий 06.10.2015 МВС м. Ісфара, Республіка Таджикистан; на підтвердження постійного на законних підставах проживання в Україні - посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_3 , видану 28.09.2018 органом 6301; свідоцтво про шлюб, укладеного позивачем 19.10.2018 з громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_7 , видане 19.10.2018 Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (актовий запис від 19.10.2018 за №552).

Рішенням ГУ ДМС України у Харківській області від 25.01.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено набуття громадянства України згідно з пунктом 10 ст. 6 Закону України «Про громадянство України».

На підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_1 27.02.2019 Валківським сектором ГУ ДМС у Харківській області оформлений паспорт громадянина України № НОМЕР_8 .

Згідно з супровідним листом Валківського РС ГУ ДМС України в Харківській області від 05.03.2019 за №6331-100/6331-19 оригінал раніше отриманої позивачем посвідки на постійне проживання в України № НОМЕР_3 від 28.09.2018 направлений до ГУ ДПМ України в Харківській області для знищення і згідно з актом від 11.06.2019 за №6301.8.1/16642-19 фізично знищений шляхом спалення.

Згідно з листом ГУ ДМС України в Харківській області від 18.02.2019 за №6301.6.2-3553/63.3-19 паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 спрямований до Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України для подальшої передачі Посольству України в Республіці Таджикистан.

Згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 15.05.2023 за №71/17-539-54650 лист ГУ ДМС України в Харківській області від 18.02.2019 за №6301.6.2-3553/63.3-19 отриманий МЗС України, а паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 дипломатичними каналами надісланий до Посольства Республіки Таджикистан.

Разом з цим згідно з відомостями ІКС ПК "Гарт-1" 09.03.2022 о 13:55 год. обліковується випадок перетину позивачем Державного кордону України з використанням оригіналу посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 та оригіналу паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 .

Також згідно з відомостями ІКС ПК "Гарт-1" 27.06.2018 о 23:43 год., 27.06.2018 о 22:58 год., 26.06.2018 о 08:00 год. обліковуються випадки перетину позивачем Державного кордону України з використанням оригіналу посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 та оригіналу паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 .

Окрім того, згідно з відомостями ІКС ПК "Гарт-1" 12.07.2021, 08.04.2021, 27.03.2021, 15.07.2020, 15.07.2020 (3 епізоди протягом доби), 24.02.2020, 18.09.2020 обліковуються випадки перетину заявником Державного кордону України із використанням паспорту громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_9 .

07.04.2023 до Державної міграційної служби надійшло клопотання Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 04.04.2023 за №5/2/1-4845 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , оскільки 09.03.2022, діючи всупереч вимогам правового режиму воєнного стану, нехтуючи конституційним обов`язком щодо захисту незалежності та територіальної цілісності України, визначеним ст. 65 Конституції України, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, виїхав з території України до Республіки Польща через пункт пропуску «Шегині» ДПС України з використанням паспорта громадянина Республіки Таджикистан НОМЕР_1 на анкетні дані ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане свідчить, що ОСОБА_1 свідомо порушує п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», оскільки продовжує користуватися правами громадянина Республіки Таджикистан.

Листом від 20.04.2023 за №6301.6.2-6963/63.3-23 відповідач скерував запит до Департаменту Консульської служби МЗС України, у якому зазначив, що 18.02.2019 паспорт громадянина Республіки Таджикистан серії НОМЕР_2 та паспорт громадянина Республіки Таджикистан для виїзду за кордон серії № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 з повідомленням ГУ ДМС у Харківській області надіслано до ДКС МЗС для Посольства Республіки Таджикистан в Україні. З огляду на викладене просив підтвердити чи спростувати факт отримання паспортних документів на ім`я ОСОБА_1 та подальшого їх надсилання до компетентних органів Республіки Таджикистан для оформлення припинення ним громадянства Республіки Таджикистан.

МЗС України у відповідь на запит листом від 15.05.2023 за №13623/1/6301-23 повідомило, що підтверджується факт отримання листа від 18.02.2019 за №6301.6.2-3553/63.3-19. У додатку до зазначеного листа надійшло повідомлення про набуття громадянства України позивачем, його паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 та копія паспорта НОМЕР_2 разом з копією довідки Шевченківського ВП ГУ Національної поліції України в Харківській області про результати розгляду питання його втрати. Відповідно до частини 3 статті 2 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, Департамент консульської служби МЗС України дипломатичними каналами надіслав вказані документи до Посольства Республіки Таджикистан (вербальна нота від 20.03.2019 за №71/ВГ/23- 539/РТ-05-19) для подальшого оформлення припинення ОСОБА_1 громадянства Республіки Таджикистан.

Листом від 19.05.2023 за №6301.6.2-9135/63.3-23 відповідач скерував запит до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив для прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства здійснити перевірку за фактом перетину 09.03.2022 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного кордону України з наданням оригіналу чи копії зазначеного паспортного документа, про результати повідомити.

У відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_6 листом від 22.05.2023 за №23/8344-23-Вих повідомив, що проведеним аналізом інформації, яка міститься в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» підтверджується інформація, викладена у листі відповідача, в частині перетину державного кордону на виїзд України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з використанням паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 . Надати копію паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_10 не вбачається за можливе у зв`язку з її відсутністю (керівними документами не передбачено здійснювати копіювання паспортних документів іноземців, які перетинають державний кордон в пунктах пропуску).

Листом від 24.01.2024 за №6301.7-1414/63.3-24 відповідач скерував запит до Посольства Республіки Таджикистан в Україні, у якому просив повідомити, чи були виконані вимоги п. 4 статті Угоди у частині припинення громадянства Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що до ГУ ДМС у Харківській області повідомлення про припинення громадянства не надходило. Також просив повідомити, чи були знищені паспорти громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

У відповідь на запит, зокрема, №6301.7-1414/63.3-24 від 24.01.2024, Посольство Республіки Таджикистан в Україні листом від 06.02.2024 за №С-30/24-073к повідомило, що паспорт зазначеного громадянина Посольством направлений до Міністерства закордонних справ Республіки Таджикистан для подальшого виконання вимог Угоди щодо припинення громадянства Республіки Таджикистан.

На виконання ухвали суду від 31.07.2024 про витребування доказів Головним центром обробки спеціальної інформації ДПСУ надано відповідь від 16.09.2024 за №19-63490/18-24-Вих, у якій зазначено, що згідно з наявною у Базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території», затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за № 1319/38655, інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України в період з 09.03.2022 по 30.07.2024 громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використанням паспорту громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 у пункті пропуску "Шегині" 09.03.2022р. о 13:55 год перетнув кордон у напрямку виїзду з території України.

Рішенням ГУ ДМС України в Харківській області від 31.01.2024 про відміну рішення ГУ ДМС у Харківській області про оформлення набуття громадянства України відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» та Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року рішення від 25.01.2019 про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 , відповідно до п. 10 ст. 6 Закону України від 18.01.2001 «Про громадянство України» відмінено.

З оскаржуваного рішення вбачається, що єдиною причиною його прийняття є те, що за відомостями УКС ПК "Гарт-1" 09.03.2022 позивач облікований в якості такого, що під час процедури паспортного контролю у процесі перетину Державного кордону України на виїзд подав співробітнику Державної прикордонної служби України оригінал посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 та оригінал паспорта громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 , тобто діяв не як громадянин України, а як іноземець.

Вважаючи таке рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у ході розгляду справи суб`єктом владних повноважень не було доведено дотримання ч.2 ст.19 Конституції України ч.2 ст.2 КАС України, оскільки ГУ ДМС України в Харківській області не доведено факт фізичної можливості використання заявником документів громадянина Республіки Таджикистан під час перетину заявником кордону.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає таке.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18 січня 2001 року № 2235-III "Про громадянство України"(далі - Закон №2235-III).

Статтею 6 Закону № 2235-III встановлено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в заклад охорони здоров`я, заклад освіти або інший дитячий заклад, у дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2235-III іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є: 1) визнання і дотримання Конституції України та законів України, що засвідчується особою у поданій в установленому порядку заяві про прийняття до громадянства України; 1-1) знання основ Конституції України, історії України. Складання іспитів з основ Конституції України, історії України здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 2) подання: особою без громадянства - декларації про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яких визнано біженцями або яким надано притулок в Україні.

Згідно зі ст. 17 Закону № 2235-III громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 19 Закону № 2235-III визначено, що підставами для втрати громадянства України є, зокрема, набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Положеннями ст.21 Закону № 2235-III визначено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

З аналізу викладеної норми вбачається, що підставою для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, відповідно до статті 21 Закону України "Про громадянство України", можуть бути протиправні дії особи, яка звернулась за оформленням набуття громадянства, зокрема обман, подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Відповідно до підпункту б, п.1 ст. 1 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року №115-IV (далі за текстом - Угода) передбачено, що кожна Договірна Сторона надасть постійно проживаючим на законних підставах на її території громадянам іншої Договірної Сторони спрощений порядок набуття громадянства, а своїм громадянам, які постійно проживають на законних підставах на території іншої Договірної Сторони, спрощений порядок припинення громадянства при наявності однієї з таких умов: за наявності у заявника хоча б одного з постійно проживаючих на законних підставах на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається, близьких родичів, які є її громадянами: чоловіка (дружини), одного з батьків (усиновителів), дитини (у тому числі усиновленої), сестри, брата, діда чи баби, онука (онуки).

Пунктом 2 ст. 1 Угоди передбачено, що заявник подає заяву про набуття громадянства однієї Договірної Сторони й одночасного припинення громадянства іншої Договірної Сторони.

Відповідно до п.1 ст. 2 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають у Республіці Таджикистан, і громадянами України, які постійно проживають в Україні, від 06 липня 2001 року, ратифікованої Законом України від 11 липня 2002 року №115-IV передбачено, що для зміни громадянства громадянин однієї Договірної Сторони подає за місцем постійного проживання до компетентних органів іншої Договірної Сторони: - заяву-анкету; - три фотокартки; - документ, що підтверджує наявність однієї з умов, передбачених у пункті 1 статті 1 цієї Угоди; - документ, що підтверджує постійне проживання на законних підставах на території Договірної Сторони, громадянство якої набувається; - документ про виконання військового обов`язку або про звільнення від військового обов`язку (щодо осіб призовного віку).

За приписами ч. 3 ст. 2 Угоди протягом десяти днів після оформлення набуття особою нового громадянства компетентні органи Договірної Сторони, громадянство якої набуто, видають особі документ, що підтверджує набуте громадянство, вилучають документ, який підтверджує громадянство, що припиняється, і надсилають його по дипломатичних каналах Договірній Стороні, громадянство якої припиняється, разом із повідомленням про факт оформлення набуття громадянства із зазначенням його дати.

Згідно з ч. 5 ст. 2 Угоди дата оформлення набуття громадянства однієї з Договірних Сторін буде датою припинення громадянства іншої Договірної Сторони.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок № 215).

Відповідно до пункту 88 Порядку № 215 для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи: а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України; б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація органу міграційної служби про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.

Пунктом 96 Порядку № 215 передбачено, що подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Згідно з пунктом 97 Порядку № 215 рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для відміни рішення від 25.01.2019 про оформлення набуття громадянства України позивачу відповідачем зазначені приписи ч.2 ст.1 та ч.5 ст.2 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, а також п.10 ст.6 Закону України "Про громадянство України".

Проте колегія суддів зазначає, що ч.2 ст.1 та ч.5 ст.2 Угоди та п.10 ст.6 Закону України "Про громадянство України" визначають процедуру та підстави набуття громадянства України.

Отже, положення цих норм права взагалі не містять приписів про будь-яку міру юридичної відповідальності громадянина.

Пункт п.2 ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України" також не містить приписів про те, що використання громадянином України офіційних документів про підтвердження особи країни попереднього громадянства є протиправним діянням, вчинення якого спричиняє втрату громадянства України.

Натомість підстави для примусового припинення громадянства України згадані законодавцем у п.1 ч.1 ст.17 Закону України "Про громадянство України", статтях 18, 21 Закону України "Про громадянство України".

Так, згідно зі ст.21 Закону України "Про громадянство України" рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.

Водночас матеріали справи не містять доказів набуття позивачем громадянства України внаслідок подання неправдивих відомостей, унаслідок подання фальшивих документів, унаслідок приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, унаслідок невиконання зобов`язання з приводу припинення іноземного громадянства (підданства).

Відповідних висновків оскаржуване рішення не містить.

Надаючи оцінку підставам прийняття Головним управлінням Державної міграційної служби України в Харківській області рішення від 31.01.2024, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що навіть за умови підтвердження факту використання позивачем 09.03.2022 під час перетину Державного кордону України оригіналу чи копії документу про громадянство Республіки Таджикистан позивач об`єктивно не може зазнати погіршення власного правового становища у вигляді припинення громадянства України, а навпаки - підлягає притягненню до відповідних мір юридичної відповідальності за ухилення від виконання військового обов`язку чи порушення правил перетину Державного кордону України або використання підроблених (фальшивих) документів саме як громадянин України.

Так, колегія суддів ураховує, що рішенням ГУ ДМС України у Харківській області від 25.01.2019 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлено набуття громадянства України згідно з пунктом 10 ст. 6 Закону України «Про громадянство України».

На підставі довідки про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_1 27.02.2019 Валківським сектором ГУ ДМС у Харківській області оформлений паспорт громадянина України № НОМЕР_8 .

За викладеними у позові твердженнями, паспорт громадянина Республіки Таджикистан у позивача станом на дату перетину кордону України, а саме 09.03.2022, відсутній.

Такі обставини підтверджені також у рішенні ГУ ДМС України в Харківській області від 31.01.2024, де зазначено, що за результатами розгляду зібраних документів встановлено, що Департаментом консульської служби МЗС України підтверджено факт отримання листа ГУ ДМС у Харківській області №6301.6.2-3553/63.3.-19 щодо надсилання паспортів громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_11 та № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 дипломатичними каналами у відповідні органи республіки Таджикистан.

МЗС України у відповідь на запит листом від 15.05.2023 за №13623/1/6301-23 повідомило, що підтверджується факт отримання листа від 18.02.2019 №6301.6.2-3553/63.3-19. У додатку до зазначеного листа надійшло повідомлення про набуття громадянства України заявником, його паспорт громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_1 та копія паспорта НОМЕР_2 разом з копією довідки Шевченківського ВП ГУ Національної поліції України в Харківській області про результати розгляду питання його втрати. Відповідно до частини 3 статті 2 Угоди між Україною і Республікою Таджикистан про спрощений порядок зміни громадянства громадянами України, які постійно проживають в Республіці Таджикистан, і громадянами Республіки Таджикистан, які постійно проживають в Україні, Департамент консульської служби МЗС України дипломатичними каналами надіслав вказані документи до Посольства Республіки Таджикистан (вербальна нота від 20.03.2019 за №71/ВГ/23-539/РТ-05-19) для подальшого оформлення припинення ОСОБА_1 громадянства Республіки Таджикистан.

У відповідь на запит відповідача №6301.7-1414/63.3-24 від 24.01.2024 Посольство Республіки Таджикистан в Україні листом від 06.02.2024 за №С-30/24-073к також підтвердило, що паспорт зазначеного громадянина Посольством був направлений до міністерства закордонних справ Республіки Таджикистан для подальшого виконання вимог Угоди щодо припинення громадянства Республіки Таджикистан.

Отже, за матеріалами справи заявник виконав власний обов`язок щодо припинення громадянства Республіки Таджикистан і здав свій паспорт громадянина Республіки Таджикистану № НОМЕР_11 та № НОМЕР_1 до дипломатичної установи Республіки Таджикистан для подальшого оформлення припинення громадянства Таджикистану.

Під час розгляду справи ні відповідачем, ні Адміністрацією Державної прикордонної служби України не доведено факт фізичного використання позивачем документів громадянина Республіки Таджикистан під час перетину кордону України 09.03.2022.

Відомостей про повернення позивачу паспорту громадянина Таджикистану № НОМЕР_1 оскаржуване рішення не містить; доказів вилучення у заявника паспорту громадянина України № НОМЕР_8 представником відповідача також до суду не подано, матеріали справи таких даних не містять.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що припущення представника Адміністрації Державної прикордонної служби України про те, що 09.03.2022 позивач здійснив перетин Державного кордону України на підставі оригіналу паспорту громадянина Республіки Таджикистан, який невідомим чином повернутий позивачеві органами державної влади іноземної держави (Республіки Таджикистан), є необґрунтованим.

За матеріалами справи відповідачем підтверджено в оскарженому рішенні від 31.01.2024 факт направлення на виконання п. 2.6 Порядку реалізації Угоди 18.02.2019 за вихідним № 6301.6.2-3553/63.3-19 паспортів громадянина Республіки Таджикистан № НОМЕР_2 та № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 до ДКС МЗС України для надсилання дипломатичними каналами для подальшого оформлення припинення ОСОБА_1 громадянства Республіки Таджикистан відповідно до частини 3 статті 2 Угоди.

Окрім того, необхідне зауважити на те, що посилання на те, що 09.03.2022 заявник здійснив перетин Державного кордону України на підставі копії паспорту громадянина Республіки Таджикистан також не може бути визнано колегією суддів доведеним, оскільки приписи законодавства України не передбачають можливості перетину фізичними особами Державного кордону України не на підставі оригіналів паспортних документів, а матеріали справи не містять доказів неналежного проведення відповідним працівником Державної прикордонної служби України стосовно позивача паспортного контролю під час перетину останнім 09.03.2022 Державного кордону України.

Разом з цим посилання на те, що 09.03.2022 позивач здійснив перетин Державного кордону України на підставі підробленого чи фальшивого паспорту громадянина Республіки Таджикистан не підтверджуються наявними у справі доказами. При цьому припущення про те, що 09.03.2022 позивач здійснив перетин Державного кордону України на підставі копії паспорту громадянина України не підтверджується відомостями відповідної автоматизованої інформаційної системи Адміністрації Державної прикордонної служби - ІКС ПК "Гарт-1", де позивач обліковується таким, що залишив 09.03.2022 територію України як громадянин Таджикистану.

Припущення про те, що позивач до 09.03.2022 отримав на території України оригінали свідоцтв про народження власних дітей (громадянки Республіки Таджикистан - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 ), громадянина Республіки Таджикистан - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 ), громадянки Республіки Таджикистан - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 )) і подав ці документи працівнику Державної прикордонної служби України під час перетину 09.03.2022 Державного кордону України в якості громадянина України із послідуючим унесенням цим працівником Державної прикордонної служби України до бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» помилкових відомостей про країну громадянської належності позивача також не може бути кваліфіковано судом в якості доведеного через відсутність даних про існування у працівника Державної прикордонної служби України розумного інтересу до вчинення саме такого діяння.

Отже, станом на час розгляду справи відсутні об`єктивні дані, котрі б беззаперечно підтверджували факт порушення закону як учасниками відносин, задіяних у переміщенні позивача 09.03.2022 через Державний кордон України, так і позивачем.

Водночас колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обставини вільного та безперешкодного перетину позивачем Державного кордону України 09.03.2022 мають бути з`ясовані виключно компетентними посадовими (службовими) особами Державної прикордонної служби, яким у межах відповідних процедур належить надати відповідь на питання чому працівником Державної прикордонної служби України, який проводив процедуру паспортного контролю відносно позивача 09.03.2022, не було виявлено, що за наявною у базі даних - ІКС КП "Гарт-1" або «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» інформацією позивач до 09.03.2022 неодноразово (8 епізодів) перетинав Державний кордон України саме в якості громадянина України.

Крім того, позивач, як громадянин України, який є батьком 3 дітей віком до 18 років згідно з Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" станом на 09.03.2022 мав правові підстави на виїзд з України навіть під час дії правового режиму воєнного стану і таке право у майбутньому могло бути припинено з настанням події досягнення 18 річного віку громадянкою Республіки Таджикистан - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто 01.03.2024.

За приписами ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Водночас колегія суддів ураховує, що за приписами п. 8 ч. 2 ст. 2 КАС України рішення відповідача повинно бути прийнято пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Пропорційність ґрунтується на тому, що рішення суб`єкта владних повноважень породжує правові наслідки як для особи, так і для держави чи її органів, а також може впливати на права та інтереси третіх осіб. Ці інтереси слід враховувати при прийнятті рішення.

Проте відповідачем не надані докази обґрунтування прийняття оскаржуваного рішення, які б свідчили про урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Разом з тим вказане рішення стосується прав та життєвих інтересів позивача.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, а саме прийняте необґрунтовано, без урахування принципу пропорційності.

З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги з зазначених вище підстав висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно установив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на приписи статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 у справі № 520/21263/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді С.П. Жигилій О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 17.03.2025