Справа № 340/4595/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 березня 2025 року

м. Київ

справа №340/4595/24

адміністративне провадження №К/990/8414/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Гімона М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №340/4594/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНІВАН» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 27.02.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №340/4594/24.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.10.2024 відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНІВАН» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії. Справа розглядалася в порядку загального позовного провадження.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНІВАН» задоволено. Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17.10.224 скасовано. Прийнято нове судове рішення. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНІВАН» задоволено. Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних: від 23.05.2024 № 11095246/38810423; від 23.05.2024 №11095241/38810423; від 23.05.2024 №11095251/38810423; від 23.05.2024 №11095244/38810423; від 23.05.2024 №11095242/38810423; від 23.05.2024 №11095243/38810423; від 23.05.2024 №11095247/38810423; від 23.05.2024 №11095250/38810423; від 23.05.2024 №11095249/38810423; від 23.05.2024 №11095240/38810423; від 23.05.2024 №11095239/38810423; від 23.05.2024 №11095245/38810423; від 23.05.2024 №11095248/38810423; від 23.05.2024 №11095234/38810423; від 23.05.2024 №11095237/38810423; від 23.05.2024 №11095231/38810423; від 23.05.2024 №11095229/38810423; від 23.05.2024 №11095235/38810423; від 23.05.2024 №11095226/38810423; від 23.05.2024 №11095228/38810423; від 23.05.2024 №11095238/38810423; від 23.05.2024 №11095230/38810423; від 23.05.2024 №11095233/38810423; від 23.05.2024 №11095225/38810423; від 23.05.2024 №11095227/38810423; від 23.05.2024 №11095236/38810423; від 23.05.2024 №11095224/38810423; від 23.05.2024 №11095232/38810423. Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних складені ТОВ «БРЕНІВАН» податкові накладні № 2 від 05.02.2024, №3 від 05.02.2024, № 4 від 05.02.2024, № 6 від 06.02.2024, № 7 від 07.02.2024, № 8 від 07.02.2024, № 10 від 10.02.2024, № 12 від 10.02.2024, № 15 від 15.02.2024, № 16 від 15.02.2024, № 18 від 15.02.2024, № 19 від 15.02.2024, № 21 від 15.02.2024, № 23 від 19.02.2024, № 25 від 19.02.2024, № 26 від 19.02.2024, № 27 від 20.02.2024, № 28 від 20.02.2024, № 29 від 20.02.2024, № 33 від 26.02.2024, № 34 від 26.02.2024, № 35 від 26.02.2024, № 39 від 29.02.2024, № 40 від 29.02.2024, № 41 від 29.02.2024, № 42 від 29.02.2024, № 44 від 29.02.2024, № 45 від 29.02.2024, датою його фактичного направлення для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНІВАН» судовий збір за подачу адміністративного позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 211960,00 грн.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Верховний Суд зазначає, що у разі оскарження судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини 4 статті 328 КАС України обов`язковим є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Натомість податковим органом вказано, що ТОВ «БРЕНІВАН» порушено пункт 9 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12.12.2019 №520, а саме: не надано додаткових пояснень та документів, запропонованих контролюючим органом, що тягне за собою прийняття рішень про відмову у реєстрації в реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права апеляційним судом надано невірну юридичну оцінку обставинам, що мають значення для справи, що спричинило помилковість висновку суду.

Також контролюючим органом вчинено посилання на практику апеляційних судів.

Слід зауважити, що відповідно до приписів КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України), а не апеляційного суду.

Верховний Суд зауважує, що саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Скаржником не обґрунтовано в чому полягає неправильне застосування норми матеріального права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, та як така норма має застосовуватися, який правовий висновок має бути сформовано у даній справі.

Разом з тим, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції враховано правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №140/14282/20, від 11.04.2024 у справі №500/4244/22, від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, від 16.09.2022 у справі №380/7736/21, від 19.07.2023 у справі №420/7850/22, від 07.12.2022 у справі №500/2237/20, від 19.07.2023 у справі №420/7850/22, від 13.12.2023 у справі №500/4191/22, від 21.03.2024 у справі №400/3927/22, від 16.04.2019 у справі №826/10649/17, від 28.10.2019 у справі №640/983/19, від 29.06.2023 у справі №500/2655/22.

Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судами таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Доводи касаційної скарги зводяться до викладення фактичних обставин справи, висловлення незгоди з наданою судом апеляційної інстанції правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що не є належним викладенням підстав касаційного оскарження.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відтак, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 328 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 30.01.2025 у справі №340/4594/24 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута або у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко

М.М. Гімон ,

Судді Верховного Суду