Справа № 160/32828/24
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
12.12.2024 за допомогою підсистеми "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київської митниці з вимогами про:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів № UA100370/2024/002661, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь ОСОБА_1 сплачений митний платіж в розмірі 1 461,22 грн;
- визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів № UA100370/2024/002238 в частині надмірно сплаченого митного платіжу за МПВ №№ RK214559824LV та RK214563639LV, стягнувши за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці на користь ОСОБА_1 надмірно сплачений митний платіж в розмірі 849,5296 грн.
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості № UA100370/2024/002238, у графі 14, митниця зазначає визначену митним органом вартість товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України для цілей нарахування митних платежів, а саме 167,13 USD, а загальна вартість - 334,26 USD.
В оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості № UA100370/2024/002238 (МПВ №№ RK214559824LV та RK214563639LV) в графі 14 вартість вказана в іноземній валюті - USD, а в графі 16 та 17 взагалі не зрозумілі цифри у невизначеній валюті.
Позивач вважає, що рішення про коригування митної № UA100370/2024/002661 винесено незаконно, тому як сплачена вартість за МПВ № EX251041061SG не перевищує 150 EUR та складає 140,15 EUR.
Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
26.12.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що позивачем в позові зазначається вся нормативна база щодо декларування, контролю та визначення митної вартості товарів, яка застосовується при переміщенні товарів юридичними особами. Разом з тим, при пересиланні в міжнародних поштових відправленнях товарів громадянами, ними здійснюється декларування та визначається митницею фактурна вартість (стаття 368 Митного кодексу), та відповідно не застосовуються методи визначення митної вартості та інші процедури, передбачені Митним кодексом для митної вартості.
Оператором місця міжнародного поштового обміну АТ «Укрпошта» для здійснення митного оформлення задекларовано товари, що переміщувались у МПВ №№ RK214559824LV, RK214563639LV, які відправлені одним відправником (Latvia Post, P.O.BOX 100 Latvia) в одній депеші № 246-LVRIXFРига на адресу одного одержувача (Yurin Dmytro, vul. Hаnny Bаrvinok 8 Kyiv). Згідно з інформацією, наведеною оператором поштового зв`язку у тимчасовому електронному реєстрі, вмістом кожного МПВ є «LCD Display», вартість вкладення кожного МПВ зазначена у розмірі 41,58 USD. Загальна вартість товару склала 83,16 USD. Водночас повідомляємо, що декларантом у тимчасовому електронному реєстрі платежі не заявлялись. Під час здійснення митного огляду встановлено, що вкладенням вищезазначених МПВ є мобільні телефони ТМ POCO M6 Pro 8/ 256GB, нові, в упаковці виробника, країна виробництва Китай, у кількості 1 шт. в кожному МПВ (тобто загалом 2 телефони) про що посадовою особою митниці складено акт митного огляду. Перевіркою вартості товару, яка зазначена у тимчасовому електронному реєстрі, встановлена невідповідність вартості відповідно до цінової інформації інтернет - ресурсів, згідно яких товари продавались або пропонувались до продажу на момент здійснення митного оформлення МПВ №RK214559824LV, № RK214563639LV.
Під час винесення Рішення використовувались, як джерело довідкової інформації, відомості з торгівельного майданчику (www.aliexpress.com), що передбачено підпунктом 3 пункту 6 розділу VII Порядку. Звертаємо увагу, що посилання у позові громадянина ОСОБА_1 щодо прийняття митним органом Рішень про коригування митної вартості від 10.06.2024 № UA100370/2024/0002238 не відповідає дійсності, адже, митним органом приймалося рішення про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів від 10.06.2024 №UA100370/2024/0002238, форма якого затверджена наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2023 № 62 «Про затвердження форми рішення про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів».
Відповідач акцентував увгу на тому, що під час визначення вартості товарів, що пересилалися у МПВ №№ RK214559824LV та RK214563639LV, застосовувалася не митна вартість товарів, а фактурна вартість товарів, передбачена ст. 368 Кодексу.
Стосовно митного оформлення МПВ № EX251041061SG відповідач вказав наступне. Оператором поштового зв`язку місця міжнародного поштового обміну АТ «Укрпошта» 06.06.2024 подано до митного оформлення МПВ №EX251041061SG. Згідно з інформацією, наведеною оператором поштового зв`язку у тимчасовому електронному реєстрі, вмістом МПВ є «Laptops», вартість вкладення зазначена у розмірі 163,98 USD. Також декларантом у тимчасовому електронному реєстрі заявлені платежі у сумі 9,12 грн. Під час здійснення митного огляду встановлено, що вкладенням МПВ є ноутбук: ADRDAMER LeoBook 13 COLOUR : Brown , DDR : 4GB SSD :256GB, новий, в упаковці виробника, країна виробництва Китай, у кількості 2 шт., про що посадовою особою митниці складено акт митного огляду.
Перевіркою вартості товару, яка зазначена у тимчасовому електронному реєстрі, встановлена невідповідність вартості відповідно до цінової інформації інтернет - ресурсів, згідно яких товари продавались або пропонувались до продажу на момент здійснення митного оформлення МПВ № EX251041061SG. Керуючись частиною сьомою статті 236 Кодексу оператором поштового зв`язку місця міжнародного поштового обміну АТ «Укрпошта» подано до митного оформлення МПВ № EX251041061SG із нарахуванням митних платежів у сумі 1461,22 грн. з урахуванням цінової інформації згідно Рішення, прийнятого митним органом. Різниця між заявленими до винесення Рішення у тимчасовому реєстрі декларантом платежами (9,12 грн) та платежами, які повинні бути сплачені у зв`язку з винесенням рішення (1461,22 грн.) становить 1452,10 грн. На даний час митний контроль та митне оформлення вищезазначеного МПВ завершено.
Також відповідач заперечував проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно положень статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Вартість міжнародного відправлення (МПВ) складала 158,26 USD, що за курсом НБУ станом на 09.05.2024 складало 140,15 EUR. П
При здійсненні замовлення товарів позивачем в автоматичному режимі через мобільний додаток AliExpress було здійснено безготівковий платіж з картки МоноБанку.
Рішенням про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів № UA100370/2024/002661 митний платіж було збільшено на 1 461,22 грн. Вказана сума сплачена позивачем 22.07.2024.

28.03.2024 позивачем через мобільний додаток AliExpress у POCO Official Store було здійснено замовлення ID 695919, яке складалось з мобільного телефону POCO M6 Pro 8GB 256GB Black, та ID 305919, яке складалось з мобільного телефону POCO M6 Pro 8GB 256GB Black. Вартість замовлення ID 695919 складала 140,31 USD, що за курсом НБУ станом на 28.03.2024 складало 124,25 EUR. Вартість замовлення ID 305919 складала 141,71 USD, що за курсом НБУ станом на 28.03.2024 складало 125,49 EUR.

При здійсненні замовлення товарів позивачем в автоматичному режимі через мобільний додаток AliExpress було здійснено безготівковий платіж з картки МоноБанку.

Продавець на виконання замовлення позивача відправив на поштове відділення 49068 Укрпошти міжнародне поштове відправлення № RK214559824LV та поштове відправлення № RK214563639LV.

25.06.2024 міжнародне поштове відправлення № RK214559824LV надійшло до поштового відділення Укрпошти № 49068 м. Дніпро.

26.06.2024 міжнародне поштове відправлення № RK214563639LV надійшло до поштового відділення Укрпошти № 49068 м. Дніпро.

Рішенням про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів № UA100370/2024/002238 митний платіж було збільшено на суму 2 249,45 грн. Вказана сума була сплачена позивачем 02.07.2024.

Позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості були винесені незаконно та звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 частини 1 Митного кодексу України (далі по тексту МК України), законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із статтею 4 пунктами 24 та 31 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; міжнародні поштові відправлення - упаковані та оформлені відповідно до вимог актів Всесвітнього поштового союзу та Правил надання послуг поштового зв`язку листи, поштові картки, бандеролі, спеціальні мішки з позначкою "М", дрібні пакети, відправлення з оголошеною цінністю, поштові посилки, згруповані поштові відправлення з позначкою "Консигнація", відправлення міжнародної прискореної пошти "EMS", які приймаються для пересилання за межі України, доставляються в Україну або переміщуються через територію України транзитом операторами поштового зв`язку.

Статтею 40 частиною 1 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України.

Переміщення (пересилання) товарів через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях врегульовано главою 36 МК України.

Так, за змістом статті 233 частини 7 МК України міжнародні поштові (крім тих, що переміщуються через територію України транзитом) та експрес-відправлення переміщуються через митний кордон України після здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що знаходяться в цих відправленнях.

Товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість не перевищує еквівалент 150 євро, не є об`єктом оподаткування митними платежами (стаття 234 частина 1 МК України).

Товари (за винятком підакцизних), що переміщуються (пересилаються) на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, на адресу одного одержувача (юридичної або фізичної особи) в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у міжнародних експрес-відправленнях, якщо їх сумарна фактурна вартість перевищує еквівалент 150 євро, оподатковуються митом відповідно до цього Кодексу та податком на додану вартість відповідно до Податкового кодексу України (стаття 234 частина 2 МК України).

Відповідно до статті 236 частини 5 МК України товари, що переміщуються (пересилаються) для одного одержувача - громадянина в одній депеші від одного відправника у міжнародних поштових відправленнях, сумарна фактурна вартість яких перевищує еквівалент 150 євро, але не перевищує еквівалент 10000 євро, декларуються оператором поштового зв`язку шляхом подання: реєстрів (тимчасових та/або додаткових) міжнародних поштових відправлень з урахуванням відомостей та документів, передбачених актами Всесвітнього поштового союзу; або документів, встановлених актами Всесвітнього поштового союзу В свою чергу, умови та порядок пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних зі здійсненням підприємницької діяльності врегульований розділом XII МК України, згідно із статті 367 частиною 1 якого громадяни мають право пересилати товари через митний кордон України у міжнародних поштових та експрес-відправленнях у порядку, встановленому главою 36 цього Кодексу, крім товарів, заборонених до такого пересилання.

Статтею 368 МК України передбачено, що для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, банківських виписках, електронних повідомленнях з інтернет-магазинів, інших документах, які містять відомості про вартість таких товарів. У разі переміщення (пересилання) товарів у міжнародних поштових відправленнях для цілей оподаткування додатково може застосовуватися фактурна вартість цих товарів, зазначена у товаросупровідних документах, складених відповідно до актів Всесвітнього поштового союзу. При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України. Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів митні органи визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу шляхом прийняття письмового рішення за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В той же час процедуру справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються через митний кордон України в ручній поклажі, супроводжуваному й несупроводжуваному багажі, вантажних, міжнародних поштових та експрес-відправленнях і належать громадянам, урегульовано Порядком справляння митних платежів при ввезенні на митну територію України товарів громадянами, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 22 травня 2012 року №581 (далі по тексту - Порядок № 581).

Згідно із пунктами 1.3 - 1.4 Порядку № 581 митне оформлення товарів, що переміщуються громадянами в ручній поклажі, супроводжуваному, несупроводжуваному багажі, надходять на адресу громадян у вантажних, міжнародних, експрес- та поштових відправленнях та підлягають оподаткуванню, може бути завершено в повному обсязі лише після сплати митних платежів. Митні платежі нараховуються за ставками, що діють на день подання митної декларації, та сплачуються громадянами у валюті України. При визначенні суми митних платежів, які нараховуються за фіксованими ставками, застосовується офіційний курс валюти, визначений відповідно до статті 3-1 МК України.

Відповідно до пункту 1.8 Порядку № 581 справляння митних платежів при митному оформленні товарів, що переміщуються громадянами, зокрема, у міжнародних поштових відправленнях, здійснюється з використанням оглядового розпису М 15 за формою, що встановлюється Кабінетом Міністрів України, або МД.

За змістом пункту 2.3 Порядку №581 при митному оформленні товарів (крім підакцизних), що надходять на адресу одного одержувача в одній депеші від одного відправника у МПВ, на адресу одного одержувача в одному вантажі експрес-перевізника від одного відправника у МЕВ, несупроводжуваному багажі: а) у разі надходження на адреси громадян товарів, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 150 євро, митні платежі не нараховуються; б) у разі надходження на адреси громадян товарів, сумарна фактурна вартість яких не перевищує 10000 євро, за оглядовим розписом М 15, митною декларацією М 16, квитанцією МД-1 відповідно нараховується ввізне мито за ставкою в розмірі 10 відсотків сумарної фактурної вартості товарів та податок на додану вартість. При цьому базою оподаткування є частина сумарної фактурної вартості, що перевищує еквівалент 150 євро.

Відповідно до статті 29 частини 1 Закону України "Про поштовий зв`язок" міжнародні поштові відправлення під час переміщення через митний кордон України пред`являються оператором поштового зв`язку для митного контролю у місцях міжнародного поштового обміну (надалі - ММПО).

Відповідно до пункту 98 Правил надання послуг поштового зв`язку затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 міжнародні поштові відправлення, на вкладення яких нараховані митні платежі, вручаються адресату (одержувачу) лише після сплати ним таких платежів і плати за їх пересилання. Адресат (одержувач) може звернутися до митного органу із заявою про коригування сум нарахованих митних платежів відповідно до законодавства. У такому разі міжнародне поштове відправлення зберігається об`єктом поштового зв`язку протягом строку, встановленого оператором поштового зв`язку з урахуванням вимог Митного кодексу України.

Відповідно до пункту 7.2 Положення про митний контроль та митне оформлення міжнародних поштових відправлень нарахування платежів при митному оформленні здійснюється посадовою особою підрозділу митниці (надалі - ПМ) на бланку оглядового розпису форми М 15.

Згідно із пунктом 2 Правил надання послуг поштового зв`язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270, відправлення "EMS" є міжнародним реєстрованим поштовим відправленням з вкладенням документів та/або товарів, що приймається, перевозиться і доставляється найшвидшим способом.

Відповідно до приписів пункту 6 підпункту 2 Положення про митні декларації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 450, товари, що пересилаються через митний кордон України в міжнародних поштових відправленнях, декларуються шляхом подання митному органу - у випадках, не зазначених у підпункті 1 цього пункту, - уніфікованих міжнародних документів, форми яких установлені актами Всесвітнього поштового союзу, а саме: митної декларації CN 23, використання якої обов`язкове під час пересилання посилок, міжнародних згрупованих поштових відправлень з позначкою "Консигнація" і відправлень "EMS" та можливе у разі пересилання відправлень з оголошеною цінністю; або митної декларації CN 22, використання якої обов`язкове під час пересилання дрібних пакетів, мішків "М" і відправлень "EMS" з вкладенням письмової кореспонденції та можливе у разі пересилання бандеролей.

З аналізу наведеного вбачається, що обов`язковим додатком до відправлення "EMS" є декларація, зокрема, за формою CN 23 в незалежності від тієї обставини чи перевищує фактурна вартість вкладення у відправлення суму в 150 євро.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Суд зазначає, що статтею 51 частиною 2 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Водночас, згідно із статтею 52 частиною 1 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно із статтею 52 частиною 4, 8 МК України, у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості. У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Отже, вартість товарів зазначена декларантом в митній декларації (в даному випадку CN 23), є заявленою митною вартістю. Також, з аналізу приписів статті 368 МК України слід дійти висновку, що за виключенням випадків, коли товари переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні до вартості самих товарів не враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України.

Тобто, в даному конкретному випадку, митна вартість придбаного позивачем товару дорівнює його фактурній вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 04.01.2023 № 6, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 січня 2023 р. за № 46/39102, "Про оформлення міжнародних поштових та експрес-відправлень і затвердження Змін до Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа" із змінами і доповненнями (далі по тексту Порядок) затверджено: Порядок та умови здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях; Порядок заповнення реєстрів (тимчасового та додаткового) міжнародних поштових та експрес-відправлень і внесення змін до таких реєстрів.

Відповідно до пункту 6 Порядку та умов здійснення митного контролю і митного оформлення товарів, що переміщуються (пересилаються) у міжнародних поштових та експрес-відправленнях за результатами митного огляду та аналізу виявлених індикаторів ризику з переліку індикаторів ризику посадові особи митного органу виконують такі митні формальності: перевірку правильності класифікації товарів; перевірку дотримання встановлених до задекларованих товарів заходів нетарифного регулювання (відсутність визначених законодавством заборон щодо переміщення товарів; необхідність надання відповідних документів або відомостей про відмітки у товаросупровідних документах); перевірку вартості товарів.

Під час проведення огляду підлягає з`ясуванню достовірність відомостей, заявлених під час декларування товарів, зокрема щодо фактурної вартості товарів. У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів, встановлених у результаті проведення митного огляду, посадова особа зазначає встановлені відомості та джерела їх отримання в Акті огляду.

За наявності ознак доказів недостовірності заявленої фактурної вартості митний орган письмово повідомляє оператора, декларанта чи уповноважену ним особу про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження заявленої фактурної вартості товарів, у тому числі з використанням інформаційних технологій.

За результатами аналізу наданих додаткових документів чи відомостей посадова особа митного органу підтверджує заявлену фактурну вартість товарів або приймає письмове рішення про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів за формою, встановленою Мінфіном.

Для цілей цих Порядку та умов ознаками доказів недостовірності заявленої фактурної вартості можуть вважатися: наявність у документах, що містять відомості про вартість товарів, виправлень, підчищень, затертостей, видимих змін; наявність у документах, що містять відомості про вартість товарів, арифметичних (орфографічних) помилок при зазначенні сумарної фактурної вартості, при перерахунку сум в іноземній та/або національній валютах, при здійсненні розрахунків (наприклад, знижок тощо); наявність у документах, що містять відомості про вартість товарів, необґрунтованих знижок та/або зниження ціни товару; наявність на товарах, що переміщуються (пересилаються), ярликів з ціною товарів, що відрізняється від заявленої фактурної вартості; наявність касових або товарних чеків, банківських виписок, електронних повідомлень інтернет-магазинів, інших документів, які містять відомості про вартість таких товарів, зокрема інформації з особистого кабінету у разі придбання через інтернет- аукціони, інтернет-сайти тощо (у тому числі серед документів, що супроводжують відправлення або переміщуються у відправленні), з ціною товарів, що відрізняється від заявленої фактурної вартості; наявність відомостей про рівень вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що відрізняється від заявленої фактурної вартості; наявність публічної оферти (пропозиції продажу) ідентичного або подібного (аналогічного) товару, розміщеної на офіційних сайтах підприємств-виробників і посередників у мережі «Інтернет» (за торговельною маркою, виробником/ дистриб`ютором та іншими даними, що містяться у товаросупровідних документах) у системі роздрібної торгівлі країни експорту, за ціною, що відрізняється від заявленої фактурної вартості.

Під час здійснення аналізу, виявлення та оцінки ризиків використовуються такі джерела інформації: електронні інформаційні ресурси митних органів; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від Держмитслужби, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або Держмитслужби; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі "Інтернет".

Згідно із статтею 54 частиною 1 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Поряд з цим, згідно приписів статті 54 частини 5 МК України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Як вбачається з пояснень відповідача, підставою для сумніву під час визначення митної вартості товару стала розбіжність проаналізованої цінової інформації на подібні товари в мережі Інтернет щодо вартості оцінюваних товарів.

Суд зазначає, що відповідачем не наведено конкретних, обґрунтованих доводів, з яких вказана у митній декларації вартість товару не може бути прийнята. Також, відповідачем не надано жодного доказу звернення до позивача з пропозицією надати документи для обґрунтування заявленої митної вартості.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника, а також прийняти письмове рішення про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України.

У відзиві на позов відповідач вказав, що додаткових документів на підтвердження фактурної вартості товару посадовою особою митниці у оператора не витребовувалось.

Суд критично оцінює дії відповідача щодо використання зазначеного торгівельного майданчика www.aliexpress.com для перевірки зазначеної декларантом митної вартості в силу того, що згідно митної декларації, відправником є приватна особа, яка встановлює ціну на власний розсуд.

Щодо вимог позивача в частині стягнення з Київської митниці митних платежів, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 301 частини 3 Митного кодексу України помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за №976/30844, передбачено, що повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених статтею 301 частиною 5 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

Вимогами пунктів 4, 5 розділу ІІІ Порядку № 643 визначено, що після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО. Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.

Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.

Співробітник Підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).

Таким чином, законодавством детально визначено механізм повернення платникам податків помилково та/або надмірно сплачених до бюджету митних платежів.

При цьому, повернення помилково та/або надмірно сплачених митних платежів з Державного бюджету України є повноваженнями митних органів та органів державного казначейства, а відтак суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення таких платежів.

У разі незгоди з рішенням чи дією митних органів щодо визначення, призначення, заявлення, з`ясування достовірності, коригування та/чи інших дій щодо митної вартості; митного контролю і митного оформлення, декларант (суб`єкт господарювання, підприємство) може піддати ці дії чи рішення судовому контролю.

Якщо суд визнає рішення і дії митних органів із зазначених питань протиправними, зобов`яже вчинити певні дії відповідно до вимог митного законодавства і коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень чи дій митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених чинним законодавством. При цьому, такий порядок не передбачає повернення помилково та/або надміру сплачених обов`язкових платежів у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) із здійсненням судового контролю над рішеннями, діями чи бездіяльністю митних органів з питань, пов`язаних з розмитненням і справлянням митних платежів.

Позовних вимог про визнання протиправними будь-яких рішень, дій чи бездіяльності відповідача стосовно вжиття заходів щодо оформлення та подання висновку до уповноваженого казначейства або до іншого уповноваженого органу про повернення грошових коштів (сплачених митних платежів) позивачем не заявлено, та вказаного судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених митних платежів не підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що позивачем надано повні, змістовні та логічні пояснення на підтвердження позовних вимог в частині визнання протиправними рішень про визначення митної вартості товарів.

Доводи відповідача суд відхиляє, оскільки вони неконкретизовані, не містять зауважень щодо наданих позивачем пояснень та документів, та зводяться до цитування норм законодавства та вільного їх трактування.

Відтак, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

У той же час, ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.

Згідно із частиною 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з пунктами 1, 2 частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на те, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, судовий збір, сплачений позивачем за подачу адміністративного позову до суду, в розмірі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем подано копію договору №1 про надання правничої допомоги адвокатом від 08.10.2024, додаткової угоди до Договору №1 від 25.11.2024 та прибуткових касових ордерів № 1 від 09.10.2024, № 2 від 16.10.2024, № 3 від 29.11.2024.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 5 статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

З огляду на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

У постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 640/2076/19 зазначено, що КАС України у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, безвідносно до наявності в матеріалах справи відповідних платіжних документів. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20 і постанові Верховного Суду від 15.04.2021 у справі № 160/6899/20.

Суд звертає увагу на те, що суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку, тому, суд вважає, що заявлений позивачем до відшкодування розмір правничої допомоги є завищеним та таким, що підлягає зменшенню.

На думку суду, обґрунтованим, об`єктивним і таким, що підпадає під критерій розумності, враховуючи, що вказана справа є типовою та незначної складності, ціна позову складає 2310,75 грн є визначення вартості послуг адвоката у сумі 500,00 грн.

Аналогічні висновки щодо необхідності застосування критеріїв співмірності при оцінці наданих адвокатом послуг викладено у постанові Верховного Суду від 26.06.2019 по справі №200/14113/18-а.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів № UA100370/2024/002661.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Київської митниці про визначення вартості товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів № UA100370/2024/002238 в частині надмірно сплаченого митного платіжу за МПВ №№ RK214559824LV та RK214563639LV.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (03124, місто КИЇВ, бульвар ГАВЕЛА ВАЦЛАВА, будинок 8-А, ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез