Справа № 285/3667/24
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3667/24

Головуючий у 1-й інстанції: Васильчук Л.Й.

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

18 березня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Гавриленко І.А.,

представника позивача: Шепети Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ББА №252642 від 30.06.2024,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ББА №252642 від 30.06.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. відносно позивача за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року позов задоволено частково:

- скасовано постанову серії ББА №252642 від 30.06.2024 в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП та справу в цій частині закрито.

- в інший частині постанову серії №252642 від 30.06.2024, а саме притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, змінити, а саме шляхом зміни розміру адміністративного стягнення у вигляді штрафу з 510 грн. на 425 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням у частині, якою відмовлено у задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення у цій частині та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №252642 від 30.06.2024, винесеною поліцейським СРПП Звягельського РВП ГКНП в Житомирській області Кобилянським В.Р., на позивача накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Відповідно до змісту постанови, позивач, керуючи транспортим засобом ГАЗ 2752, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 30.06.2024 о 18:17 год у Звягельському районі в с. Несолонь по вул. Миру, керуючи транспортним засобом при зміні напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку та на вимогу не надав реєстраційні документи на даний транспортний засіб, чим порушив п.п. 9.2 Б, 2.1 Б ПДР України.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та часткової доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у частині, яка оскаржується, з огляду на наступне.

Так, статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 за №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 зазначеного Закону визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі - «ПДР України») зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 2.1 "б" ПДР України встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Згідно п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

Відтак, інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи зі сторони відповідача, в даних спірних правовідносинах не було.

Водночас, наявними матеріалами адміністративної справи беззаперечно стверджується, як і самим оскаржуваним рішенням, що суб`єктом владних повноважень не було доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема щодо не ввімкнення позивачем при зміні напрямку руху покажчика повороту відповідного напрямку.

Отже, оскільки зі сторони відповідача належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України, то слід дійти до обґрунтованого висновку про протиправність вимоги посадової особи зі сторони відповідача про пред`явлення документів, у тому числі й реєстраційного документу на транспортний засіб, а позивач, в свою чергу, не був зобов`язаний виконувати дану вимогу, відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В силу ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи наведене, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не було доведено суду наявності підстав вважати, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред`явлення документів.

Таким чином, судом першої інстанції в частині відмови позивачу у задоволенні позову було ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи у вказаній частині та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції у значеній частині з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивач сплатив судовий збір у розмірі 908,40 грн, який у відповідності до вимог ст. 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції у частині, яка оскаржується, підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року у частині зміни розміру стягнення, визначеного постановою серії №252642 від 30 червня 2024 року скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА №252642 від 30 червня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, у частині накладеного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень відносно ОСОБА_1 , і провадження у справі у вказаній частині закрити.

Решту частину рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 лютого 2025 року - залишити без змін.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Національної поліції в Житомирській області () судовий збір у розмірі 908,40 (дев`ятсот вісім гривень сорок копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.