Справа № 420/29723/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голови комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у нерозгляді заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію;

- стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу Позивача у розмірі 10 000 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Номер в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів 1. На підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 року, позивач не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки має дитину (сина) віком до 18 років, другий з батьків (мати) з якої померла.

Відповідно до п.58 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 (далі-Порядок), за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації. Саме тому з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч. 1 ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в червні 2024 року позивач особисто звернувся з відповідною заявою до відповідача. Рішенням Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі-Комісія) від 18.06.2024 року №ВФ/8543 позивачу було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу - пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 11 серпня. Вказаним Рішенням встановлено, що позивач має дитину віком до 18 років, мати дитини померла. На підставі даного Рішення в розділі 17 військового квитка Позивача Особливі відмітки відповідачем було проставлено відмітку про те, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 11.08.2024 року та вклеєно відповідний штрих-код (копія військового квитка-додається).

Абзацом 10 пункту 60 Постанови КМУ № 560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період» встановлено, що для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву в паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Указом Президента України № 470/2024 від 23 липня 2024 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23.07.2024 року, строк проведення загальної мобілізації було продовжено з 12 серпня 2024 року на 90 діб.

На підставі вищевикладеного 06.08.2024 року позивач, з метою продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, звернувся до відповідача з відповідно заявою, до якої долучив належним чином посвідчені (нотаріально): 1. паспорт громадянина України ОСОБА_1 ; 2. свідоцтво про народження дитини віком до 18 років ОСОБА_3 ; 3. свідоцтво про смерть другого з батьків дитини ОСОБА_4 ; 4. військовий квиток ОСОБА_1 .

Заява позивача про продовженння відстрочки була прийнята, про що відповідачем була проставлена відповідна відмітка на другому примірнику такої заяви та підпис уповноваженої особи. Відповідно до п.60 Порядку, Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом. Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення. Оскільки законодавчо не визначено строків розгляду заяви на продовження строку дії відстрочки, позивач вважає застосуванню підлягають терміни визначені п.60 Порядку.

Однак станом на 20.09.2024 року, заяву позивача на продовження відстрочки відповідач не розглянув, про результати розгляду його не повідомили, строк дії відстрочки у Єдиному електронному реєстрі військовозобов`язаних «Оберіг» не продовжився. Відсутність належним чином оформленого рішення про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації або мотивованої відмови в продовженні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Така бездіяльність з боку відповідача породжує для позивача негативні наслідки та певні труднощі у його трудовій діяльності, оскільки позивача постійно зупиняють на блокпостах та довго перевіряють його військово-облікові документи. Позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 30.09.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/29723/24 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

09.10.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про залучення співвідповідачів, в якому позивач просив залучити до участі у справі у якості співвідповідачів: Комісію з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Голову Комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 ; - не збільшуючи розмір позовних вимог, застосувати їх до кожного із співвідповідачів виклавши у наступній редакції: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , Голови Комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 та Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 , Комісію з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , Голову Комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 та Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Ухвалою від 22.10.2024 року Одеський окружний адміністративний суд залучив до участі у справі № 420/29723/24 у якості співвідповідачів комісію з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голову комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 . Розпочав спочатку розгляд адміністративної справи № 420/29723/24 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голови комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голови комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , яка полягає у не розгляді заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 , комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голову Комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 та начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 , розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Суд зазначає, що копія ухвали про відкриття провадження у справі від 30.09.2024 року та копія позовної заяви з додатками були надіслані та доставлені відповідачу в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд».

Копія ухвали про залучення співвідповідачів від 22.10.2024 року була доставлена ІНФОРМАЦІЯ_2 в його електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд», також направлена засобами поштового зв`язку на адресу комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голові комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальнику ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 .

Однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано.

Частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Номер в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів 1.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (виданим повторно) серії НОМЕР_1 від 30.09.2022 року.

Мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (виданим повторно) серії НОМЕР_2 від 30.09.2022 року.

Згідно довідки від 18.06.2024 року № ВФ/8543, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу - пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - має дитину віком до 18 років, мати дитини померла, на строк до 11 серпня 2024 року.

В розділі 17 військового квитка позивача Особливі відмітки ІНФОРМАЦІЯ_2 було проставлено відмітку про те, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 11.08.2024 року та вклеєно відповідний штрих-код.

06.08.2024 року позивач, з метою продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, звернувся до відповідача з відповідно заявою, до якої долучив належним чином посвідчені (нотаріально): паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження дитини віком до 18 років ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть другого з батьків дитини ОСОБА_4 ; військовий квиток ОСОБА_1 . Також до заяви позивач долучив довідку про відстрочку від 18.06.2024 року № ВФ/8543.

Вказана заява була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 06.08.2024 року за вх. №13389.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2024 року № ВОЗ/12869 позивачу запропоновано для розгляду питання щодо можливості надання відстрочки від призову на військову службі під час мобілізації, невідкладно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 з оригіналами (та копіями, завіреними належним лином відповідно до вимог діючого законодавства України) усіх необхідних документів, а саме: заява на відстрочку встановленого зразку; копія паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) ОСОБА_3 . Також вказано, що питання щодо можливості надання відстрочки від призову на військову службі під час мобілізації буде розглянуто після надання вищевказаних документів.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідачів, яка полягає у нерозгляді заяви від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-третя статті 1 Закону).

Згідно з частинами першою-третьою, шостою статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Згідно із частинами шостою, тринадцятою, чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-ХІІ, одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно з абзацом першим частини першої статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законами Україна "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII).

Відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону № 3543-XII мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Статтею 23 Закону № 3543-XII визначено категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Так, згідно з пунктом 4 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 23 Закону № 3543-XII перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо перевірки підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення, передбачено також Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154).

Так, згідно з пунктом 1 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.

Відповідно до абзацу 9 пункту 11 Положення № 154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Частиною восьмою статті 23 Закону № 3543-XII визначено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлюватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на одну з вищезазначених відстрочок. Порядок оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою цього реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок № 560).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 560 цей Порядок, серед іншого, визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Згідно з пунктом 56 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Пунктом 57 Порядку № 560 визначено, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

Для розгляду питань надання військовозобов`язаним, які перебувають на військовому обліку в розвідувальних органах, СБУ, відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період наказами керівників відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ утворюються відповідні комісії. Надання військовозобов`язаним відстрочок комісіями, утвореними в розвідувальних органах, СБУ, здійснюється відповідно до цього Порядку.

Питання надання відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації заброньованим на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, за підприємствами, установами і організаціями, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, комісією не розглядаються.

Відповідно до пункту 58 Порядку № 560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.

Органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації зобов`язані оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язаним працівникам (державним службовцям), які заброньовані у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а також посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, на території відповідальності якого вони розміщуються. До відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подаються документи, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Відповідні органи, в яких працюють посадові (службові) особи, зазначені у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надсилають завірену копію довідки про надання таким особам відстрочки (додаток 6) до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, у якому така особа перебуває на військовому обліку.

Згідно з пунктом 59 Порядку № 560 відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абзаців 1-8 пункту 60 Порядку № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Абзацом 10 пункту 60 Порядку № 560 встановлено, що для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації подає (надсилає) на розгляд комісії заяву в паперовій або електронній формі, зокрема, у разі технічної реалізації засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Згідно до абзацу11 пункту 60 Порядку № 560, в разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.

Відповідно до пункту 64 Порядку № 560 заяви військовозобов`язаних про надання їм відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та підтвердні документи зберігаються у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки протягом п`яти років.

Пунктом 65 Порядку № 560 визначено, що у разі втрати (зміни) підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія може скасувати (змінити) раніше прийняте нею рішення, про що повідомляється заявнику письмово не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення за формою, визначеною у додатку 10.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження (виданим повторно) серії НОМЕР_1 від 30.09.2022 року.

Мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (виданим повторно) серії НОМЕР_2 від 30.09.2022 року.

Згідно довідки від 18.06.2024 року № ВФ/8543, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі абзацу - пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - має дитину віком до 18 років, мати дитини померла, на строк до 11 серпня 2024 року.

В розділі 17 військового квитка позивача Особливі відмітки ІНФОРМАЦІЯ_2 було проставлено відмітку про те, що він не підлягає призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 11.08.2024 року та вклеєно відповідний штрих-код.

Указом Президента України № 470/2024 від 23 липня 2024 року, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 23.07.2024 року, строк проведення загальної мобілізації було продовжено з 12 серпня 2024 року на 90 діб.

06.08.2024 року позивач, з метою продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, звернувся до відповідача з відповідно заявою, до якої долучив належним чином посвідчені (нотаріально): паспорту громадянина України ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження дитини віком до 18 років ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть другого з батьків дитини ОСОБА_4 ; військовий квиток ОСОБА_1 . Також до заяви позивач долучив довідку про відстрочку від 18.06.2024 року № ВФ/8543.

Вказана заява була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2 06.08.2024 року за вх. №13389.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2024 року № ВОЗ/12869 позивачу запропоновано для розгляду питання щодо можливості надання відстрочки від призову на військову службі під час мобілізації, невідкладно особисто прибути до ІНФОРМАЦІЯ_1 з оригіналами (та копіями, завіреними належним чином відповідно до вимог діючого законодавства України) усіх необхідних документів, а саме: заява на відстрочку встановленого зразку; копія паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; копія реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) ОСОБА_3 . Також вказано, що питання щодо можливості надання відстрочки від призову на військову службі під час мобілізації буде розглянуто після надання вищевказаних документів.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачем в заяві від 06.08.2024 року не ставилося питання отримання відстрочки, оскільки ще 18 червня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 було підписано довідку про надання відстрочки ОСОБА_1 від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу- пункт 4 частини 1 статті 23 Закону країни «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» на строк до 11 серпня 2024 року.

Заява від 06.08.2024 року була подана позивачем на виконання вимог абзацом 10 пункту 60 Порядку № 560, для продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період військовозобов`язаний з виданням Указу Президента України про продовження строку проведення мобілізації.

Як вже було зазначено судом вище пунктом 60 Порядку № 560 визначено, що відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, крім підстав, зазначених у пункті 2 частини першої, пунктах 3, 4, 5 частини третьої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", здійснюється за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У разі неможливості провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів територіальний центр комплектування та соціальної підтримки повідомляє про необхідність надання відповідних підтвердних документів.

Однак, лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2024 року № ВОЗ/12869, не містить відомостей про неможливість провести перевірку у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Щодо посилання відповідача, у вказаному листі, на необхідність подання заяви встановленого зразка, суд зауважує, що Порядком № 560 не встановлено зразку заяви на продовження відстрочки та не встановлено переліку документів, які необхідно подати для продовження відстрочки.

Щодо необхідності надання позивачем для отримання відсточки копії паспорту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) ОСОБА_3 , суд зауважує, що відповідно до Додатку 5 Порядку №560 до документів, що підтверджують право на відстрочку згідно п. 4 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII відносяться свідоцтво про народження дитини (дітей) із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та один із документів: свідоцтво про смерть одного з батьків або рішення суду про оголошення одного із батьків померлим, або рішення суду про позбавлення одного з батьків батьківських прав, або рішення суду про визнання одного із батьків безвісти відсутнім, або вирок суду, за яким особа відбуває покарання у місцях позбавлення волі, або документи, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину (рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України).

Таким чином, Порядок №560 не передбачає надання копія паспорту та копії реєстраційного номеру облікової картки платника податків дитини для отримання (продовження строку дії) відстрочки на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII.

Жодних доказів розгляду заяви позивача по суті, відповідачами суду не надано і матеріали справи таких не містять.

Встановлені обставини справи, на думку суду свідчать, що відповідачем за результатами розгляду вказаної вище заяви позивача не прийнято відповідного рішення продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період або обґрунтованої відмови в її продовжені.

Індивідуальний акт державного органу - це юридична форма рішення суб`єкта владних повноважень, виданого (прийнятого) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк і цей акт породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

При цьому, наданий, у відповідь на заяву позивача від 06.08.2024 року, лист ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2024 року № ВОЗ/12869 не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке породжує юридичні наслідки, а лише носить інформативний характер.

Суд зазначає, що у даних правовідносинах суб`єкт владних повноважень не може утриматись від прийняття рішення, за результатами розгляду звернень військовозобов`язаних, що відповідно, входить до його виключної компетенції.

Відсутність належним чином оформленого рішення продовження строку дії відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період або мотивованої відмови в її продовжені, свідчить про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень

При прийнятті рішення суд враховує, що бездіяльність - це не вчинення у встановлений законом строк дії, яку суб`єкт владних повноважень повинен вчинити, та в цьому випадку вказана бездіяльність стосується саме розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та надані матеріали до позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви позивача від 13.08.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації; зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача від 13.08.2024 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, та за результатами розгляду якої прийняти рішення по суті поданої заяви.

Щодо заявленої позивачем вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 допущена протиправна бездіяльність, тобто рішення по суті поданої позивачем заяви ІНФОРМАЦІЯ_3 не прийнято, а тому спірні правовідносини продовжують тривати.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача є належним та достатнім в даному випадку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача належать до задоволення частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Матеріалами справи підтверджено, що при поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимог про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, суд зазначає наступне.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною сьомою цієї статті розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За вимогами статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За змістом частин другої - п`ятої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові КАС ВС від 27.06.2024 року у справі № 805/5029/18-а.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката потребують належного документального підтвердження, на чому неодноразово наголошував Верховний Суд у судових рішеннях. Визначений у них орієнтир, яким мають керуватися суди нижчих інстанцій при вирішенні питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу адвоката, головним чином вимагає повного і всебічного дослідження доказів, якими підтверджується надання правничої допомоги, особливо її вартість і оплата. Зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження цих доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні частини п`ятої статті 134 КАС.

Судом встановлено, що на підтвердження судових витрат до суду надано лише довідку №1 про отримання грошових коштів на підставі договору про надання правової допомоги №62 від 18.09.2024 року, згідно якої адвокат Лісіна Діана Вадимівна підтвердила прийняття від позивача гонорару за складання позовної заяви до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії у розмірі 10000,00 грн.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги №62 від 18.09.2024 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Лісіною Д.В., відсутній акт прийому передачі послуг до договору про надання професійної правничої допомоги.

У наданих представником позивача до матеріалів справи документах не відображено, кількості витраченого адвокатом на виконання робіт (надання послуг) часу (годин), вартості години за певний вид послуги, детального опису робіт проведених адвокатом (наданих послуг), не конкретизовано та необґрунтовано витрачений час на правничу допомогу, не деталізовано, які роботи проведені адвокатом в рамках надання послуг.

До того ж, суд позбавлений можливості надати оцінку умовам надання послуг адвоката через відсутність договору.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у справі №922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

За таких обставин, оскільки позивачем не надано суду договір про надання правової (правничої) допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, тобто не додержані приписи ч. 4 ст. 134 КАС України, підстави для стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Суд зазначає, що вимога подання детального опису є обов`язковою і пов`язана з тим, що розмір гонорару та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, не є тотожними. Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема детальним описом робіт (наданих послуг).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , голови комісії з розгляду питань щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 - начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду заяви ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2024 року про продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 4 частини 1 статті 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з урахуванням висновків суду у даній справі.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 19.03.2025 року.

Суддя Г.В. Лебедєва