Справа № 420/33914/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши в письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області №12 від 18.09.2024р.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи позивача період роботи: - у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області з 18.05.1981р. по 31.12.1985р. та з 01.01.1987р. по 30.05.1990р; з 01.06.1997р. по 31.12.1997р. у Сумісному україно-болгарському підприємстві «Агроімпекс»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати Позивачу пенсію з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 08.07.2024р. довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.09.2024р. позивач звернувся до відповідача 2 з заявою про призначення пенсії за віком. 18.09.2024р. Відповідачем 1 прийнято рішення №12 про відмову у призначенні пенсії. Підставою для відмови стало відсутність необхідного страхового стажу. Так до страхового стажу не зараховано: з 18.05.1981р. по 31.12.1985р. оскільки відсутні інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві за відповідний період. Не зараховано цей період роботи за даними актів опитування свідків від 12.09.2024р. ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), оскільки періоди роботи в колгоспі з 1966 року зараховується згідно інформації про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (опитування не може містити таку інформацію) та через відсутність інформації з трудового архіву щодо причин ненадання інформації за період роботи з 1981 року. Період роботи за 1986 та з 1991 по 1997 зараховано за даними архівної довідки від 07.08.2024р. №283, виданої Комунальною установою «Трудовий архів» Біляєвської міської ради; №4-№5 період роботи з 01.06.1997р. по 31.12.1997р., оскільки у графі 3 розділу «Відомості про роботу» відсутній підпис про реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування наказ (розпорядження), його дата і номер (прийнято на роботу в Совместное украино-болгарское предприятие «Агроимпекс» (мовою оригіналу), а на відтиску печатки, що засвідчує звільнення назва підприємства ТОВ «Агроімпекс», порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58. Період роботи з 01.01.1998 по 2003 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно оскаржуваного рішення страховий стаж роботи Позивача становить 24 роки 1 місяць 29 днів. Одночасно з цим згідно форми РС-право, яка додана до оскаржуваного рішення вбачається, що не зараховано до страхового стажу також період з 01.01.1987р. по 30.05.1990р., який відображений у записах у трудовій книжці №2-3. У зв`язку із наведеним представником Позивача було здійснено запит до Відповідача 2 щодо підстав не зарахування до страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 періоду роботи з 01.01.1987р. по 30.05.1990р. 22.10.2024р. представником Позивача засобами електронної пошти було отримано лист ГУ ПФУ в Одеській області від 22.10.2024р. згідно якого вбачається, що під час розгляду, за екстериторіальним принципом, заяви про призначення пенсії від 12.09.2024 року ОСОБА_1 та доданих до неї документів, до страхового стажу не враховано період роботи у колгоспі з 01.01.1987 по 31.05.1990 на підставі актів опитування свідків від 12.09.2024, оскільки відсутня інформація про відпрацьовані трудодні та встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві (акт опитування свідків не містить такої інформації, а лише підтверджує факт спільної роботи). Таким чином, окрім періодів з 18.05.1981р. по 31.12.1985р. та з 01.06.1997р. по 31.12.1997р. під час розгляду питання про призначення Позивачу пенсії Відповідачами не зараховано період роботи з 01.01.1987 по 31.05.1990р. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Херсонській області №12 від 18.09.2024р. про відмову в призначенні пенсії - незаконними, дії Відповідачів щодо незарахування до страхового стажу Позивача періоду роботи з 01.01.1987р. по 31.05.1990р. протиправними, а право ОСОБА_1 на отримання пенсії за віком - порушеним, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України.

Від відповідача ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що 12.09.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV. Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22- 1 від 25.11.2005, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, яке було уповноважене розглянути подану Позивачем заяву. На підставі заяви та наданих документів Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області винесено Рішення № 12 від 18.09.2024 про відмову Позивачу у призначенні пенсії за віком Позивачу, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 31 років. Згідно наданих документів страховий стаж Позивача, що дає право на пенсію, становив 24 роки 01 місяць 29 днів. За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: - №1 період роботи в колгоспі імені «Чапаєва» з 18.05.1981 по 31.12.1985 оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві за відповідний період. Не зараховано цей період роботи за даними актів опитування свідків від 12.09.2024 ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), оскільки періоди роботи в колгоспі з 1966 зараховується згідно інформації про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (опитування не можуть містити таку інформацію) та через відсутність інформації з трудового архіву щодо причин ненадання інформації за період роботи з 1981 року. Період роботи за 1986 та з 1991 по 1997 зараховано за даними архівної довідки від 07.08.2024 №283, виданої Комунальною установою Трудовий архів Біляєвської міської ради. - №4 - №5 період роботи з 01.06.1997 по 31.12.1997, оскільки у графі 3 розділу Відомості про роботу відсутній запис про реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (прийнято на роботу в Совместное украинско-болгарское предприятие «Агроимпекс» (мовою оригіналу), а на відтиску печатки, що засвідчує звільнення назва підприємства ТОВ «Агроімпекс», порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 № 58. Період роботи з 01.01.1998 по 2003 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Необхідно надати уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів (виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати) відповідно до Порядку № 637. З наведеного вбачається, що у Позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV..

Від відповідача - ГУ ПФУ в Херсонській області надійшов відзив в якому зазначено що 12.09.2024 Позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону №1058. Разом із заявою Позивач подав наступні документи: паспорт; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера; диплом про навчання; військовий квиток; трудову книжку НОМЕР_2 від 18.05.1981 року. На виконання принципу екстериторіальності зазначену заяву з доданими документами було відскановано та за принципом екстериторіальності, визначено структурний підрозділ органу, який приймав рішення про призначення або відмову в призначенні пенсії за віком - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду прийнято рішення №12 від 18 вересня 2024 про відмову Позивачеві в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне: ОСОБА_1 12.09.2024 року звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви позивачки ГУ ПФУ в Херсонській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 18.09.2024 року №12. Відповідно до рішення зазначено, що згідно зі статтею 26 Закону особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60-річного віку та наявності страхового стажу: 31 січня 2324 року по 31 грудня 2024 року не менше 31 року. У разі відсутності, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 років мають особи за наявності страхового стажу: 31 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року від 24 до 34 років, після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: починаючи з 1 січня 2028 року від 15 до 25 років. Згідно із статтею 24 Закону, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закопу за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, зазначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Згідно з вимогами статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства и колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру и тривалості роботи і тривалості перерв. Членство в колгоспі зберігається за особами, які тимчасово вибули з колгоспу в наступних випадках: проходження дійсної строкової військової служби, обрання на виборну посаду в радянські, громадські та кооперативні організації; вступ на навчання з відривом від виробництва; направлення на роботу в міжгосподарські підприємства, уходу на роботу до промисловості або іншої галузі народного господарства на строк, встановлений правлінням колгоспу. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час за фактичною тривалістю. Відповідно до пункту 24 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993. № 637 (далі -Порядок № 637), для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів. Стаж роботи в колгоспі до 1 січня 1965 року зараховується до стажу роботи незалежно від кількості вироблених трудоднів. У разі відсутності документів про наявний стаж роботи в колгоспі до 1965 року і неможливості отримання їх у зв`язку з відсутністю архівних даних стаж встановлюється на підставі показань двох або більше свідків згідно п. 17, 18, 25 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Зазначені документи не передбачають підтвердження свідками виконання мінімуму трудової участі в колгоспі. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 24 роки 1 місяць 29 днів. Результати розгляду документів наданих до заяви до страхового стажу не зараховано стаж відповідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.05.1981 за записами: №1 період роботи в колгоспі імені «Чапаєва» з 18.05.1981 по 31.12.1985 оскільки відсутня інформація про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві за відповідний період. Не зараховано цей період роботи за даними актів опитування свідків від 12.09.2024 ( ОСОБА_2 те ОСОБА_3 ), оскільки періоди роботи в колгоспі з 1966 зараховується згідно інформації про встановлений та відпрацьований мінімум трудової участі в громадському господарстві (опитування не можуть містити таку інформацію) та через відсутність інформації з трудового архіву щодо причин ненадання інформації за період роботи з 1981 року. Період роботи за 1986 та з 1991 по 1997 зараховано за даними архівної довідки віл 07.08.2024 №283, виданої Комунальною установою "Трудовий архів" Біляєвської міської ради; №4-№5 період роботи з 01.06.1997 по 31.12.1997, оскільки у графі 3 розділу "Відомості про роботу" відсутній запис про реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування наказ (розпорядження), його дата номер (прийнято па роботу в Совместное украинско-болгарское предприятие «Агроимпекс» (мовою оригіналу), а на відтиску печатки, що засвідчує звільнення назва підприємства ТОВ «Агроімпекс», порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №№58. Період роботи з 01.01.1998 по 2003 зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Необхідно надати уточнюючу довідку, видану на підставі первинних документів (виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати) відповідно до Порядку №637. Заявник не працює. Пунктом 5 статті 45 Закону, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Відповідно до пункту 4.2 Порядку № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення №12 від 18 вересня 2024 (далі - Рішення від 18.09.2024) про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу не менше 31 року.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно до ст. 8 Закону №1058 передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Згідно із ст. 1 Закону «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 2 Закону №1788 визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст. 7 Закону №1788 звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 07.07.2014) (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 4.1. Порядку № 22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Згідно з пунктом 4.2. Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності); Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру, копія якої зберігається у пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2. цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління (пункт 4.3 Порядку № 22-1).

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 18 Порядку № 637, за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про членство в колгоспі: прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Відповідно до пункту 8 Основних Положень, трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.

Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Відповідно до наведених норм чинного законодавства, основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , наявні наступні записи, що позивач працював у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області з 18.05.1981р.

Суд зазначає, що Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу робота в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Наведені положення свідчать про те, що єдиною підставою для не врахування до трудового стажу часу роботи колгоспника за фактичною тривалістю є невиконання встановленого мінімуму трудової участі саме без поважних причин.

Водночас, відповідачами не доведено, що позивач, як член колгоспу, без поважних причин не виконував встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Крім того, відповідно до акту опитування свідка ОСОБА_2 вбачається, що він дійсно працював з позивачем у колгоспі ім. Чапаєва у період з 18.05.1981р. по 1991 роки. До акту додано трудову книжку колгоспника на ім`я ОСОБА_2 , згідно якої вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працював у колгоспі ім. Чапаєва, наявна інформація про кількість відпрацьованих трудоднів. Більш того ОСОБА_2 було надано довідку №315 від 30.08.2024р., видану комунальною установою «Трудовий архів» Біляївської міської ради.

Згідно акту опитування свідка ОСОБА_3 вбачається, що він дійсно працював з Позивачем у колгоспі ім. Чапаєва у період з 18.05.1981р. по 1991 роки. До акту додано трудову книжку колгоспника на ім`я ОСОБА_3 , згідно якої вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працював у колгоспі ім. Чапаєва, наявна інформація про кількість відпрацьованих трудоднів. Більш того ОСОБА_3 було надано довідку №316 від 30.08.2024р., видану комунальною установою «Трудовий архів» Біляївської міської ради.

Згідно актів про опитування свідків ОСОБА_1 у спірний період працював у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області у період з 18.05.1981р. по 31.12.1985р.

Згідно довідки №283 від 07.08.2024р., виданої комунальною установою «Трудовий архів» Біляївської міської ради вбачається, що зберіглась інформація про кількість відпрацьованих трудоднів та заробітну плату за 1986, 1991-1997 роки у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до вимог пункту 13 Основних положень відповідальність за організацію робіт по веденню, обліку, зберіганню та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть відповідальність у відповідності до статуту та правилами трудового розпорядку колгоспу, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

З огляду на зазначене, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 лютого 2018 по справі №677/277/17 провадження № К/9901/1298/17 та в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 2а/349/28/16 провадження № К/9901/30494/18.

Водночас, суд зазначає, що наявність сумнівів у відповідача, може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи позивача до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого стажу.

За наведених вище обставин, незарахування відповідачем страхового стажу позивачу із тих мотивів, які викладені у рішенні №12 від 18.09.2024р, не можна вважати обґрунтованим.

Відносно незарахування періоду роботи позивача з 01.06.1997р. по 31.12.1997р., оскільки у графі 3 розділу «Відомості про роботу» відсутній підпис про реорганізацію підприємства, а у графі 4 підстава перейменування наказ (розпорядження), його дата і номер (прийнято на роботу в Совместное украино-болгарское предприятие «Агроимпекс» (мовою оригіналу), а на відтиску печатки, що засвідчує звільнення назва підприємства ТОВ «Агроімпекс», порушені вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 №58 суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, відповідно до яких на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Суд також зауважує, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці, і право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки (вина позивача відсутня).

Відповідний правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14989/15-а (адміністративне провадження № К/9901/11030/18).

Таким чином, з огляду на відповідні записи трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача у спірний період.

Таким чином, не зарахування стажу є порушенням органу Пенсійного фонду України, що посягає на гарантовані Конституцією України права позивача.

Слід зазначити, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу чи розбіжностях у поданих документах, відповідач мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо від позивача, підприємства, а не відмовляти позивачу в призначенні пенсії.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці та військовому квитку. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Європейський суд з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04, рішення від 20.10.2011 року) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В даному випадку суд враховує, що відповідач не надав жодного доказу в обґрунтування того, що відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періоди його роботи згідно трудової книжки, показів свідків, він діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно, тобто з забезпеченням усіх прав особи. Рішення (дій) не є пропорційним з огляду на те що воно порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації конституційного права позивача на соціальний захист (ст. 46 Конституції України) і цілями на які, врешті, спрямоване це рішення.

З огляду на вищевказане, спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №12 від 18.09.2024 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи позивача період роботи: - у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області з 18.05.1981р. по 31.12.1985р. та з 01.01.1987р. по 30.05.1990р; з 01.06.1997р. по 31.12.1997р. у Сумісному україно-болгарському підприємстві «Агроімпекс» суд зазначає наступне.

Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд.

Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.

Таким чином, враховуючи, що оскаржуване рішення прийняте з підстав незарахування до страхового стажу вищевказаного періоду та враховуючи наявність підстав для зарахування такого періоду, суд вважає за необхідне для повного відновлення порушених прав зобов`язати ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до стажу роботи позивача період роботи: - у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області з 18.05.1981р. по 31.12.1985р. та з 01.01.1987р. по 30.05.1990р; з 01.06.1997р. по 31.12.1997р. у Сумісному україно-болгарському підприємстві «Агроімпекс».

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні та з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.09.2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За звернення до суду із вказаною позовною заявою (позовними вимогами) позивачу необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 968,96 гривень.

Разом з тим, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 969,00 гривень.

Тобто позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Щодо суми судового збору, сплаченого надміру, суд повідомляє, що він повертається ухвалою суду за відповідним клопотанням особи, яка його сплатила. Наразі такої заяви до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Валентини Крицак, 6, м. Херсон, 73036, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65012, ) про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №12 від 18.09.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 період роботи: - у колгоспі ім. Чапаєва Біляївського району Одеської області з 18.05.1981р. по 31.12.1985р. та з 01.01.1987р. по 30.05.1990р; з 01.06.1997р. по 31.12.1997р. у Сумісному україно-болгарському підприємстві «Агроімпекс».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.09.2024 року про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 968,96 гривень.

Враховуючи періодичну відсутність електроенергії у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду, тривалість повітряних тривог, знаходження судді на лікарняному, повний текст рішення складено та підписано суддею 18.03.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К. Василяка