Справа № 520/2166/25
Суддя: Садова М.І.
Дата ухвалення: 2025-03-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2025 року Справа № 520/2166/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Садової М.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

у с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить: - визнати неправомірною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 стажу роботи: - з 20.05.1999 по 03.10.2000 на посаді лікаря анестезіологареаніматолога реанімаційного відділення у «Золочівській центральній районній лікарні»; - з 09.10.2000 по 02.02.2011 на посаді лікаря-анестезіологареаніматолога відділення анестезіології у «Медико-санітарній частині №7 ХТЗ»; - з 03.02.2011 по 02.01.2019 на посадах лікаря-анестезіолога з ліжками для інтенсивної терапії та завідувача відділення анестезіології ліжками для інтенсивної терапії (у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії, оскільки окремого реанімаційного відділення в структурі госпіталю не було) у КЗОЗ «Обласний госпіталь для інвалідів війни»; - з 01.11.2019 по 16.03.2020 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії обласного опікового відділення у КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Одеської обласної ради»; - з 26.01.2021 по 16.02.2024 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки хірургії у « ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )»; у подвійному розмірі на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ з дати звернення за перерахунком пенсії (11.06.2024); - зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувавши під час обчислення пенсії ОСОБА_1 стаж роботи - з 20.05.1999 по 03.10.2000; - з 09.10.2000 по 02.02.2011; - з 03.02.2011 по 02.01.2019; - з 01.11.2019 по 16.03.2020; - з 26.01.2021 по 16.02.2024 - у подвійному розмірі на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ з дати звернення за перерахунком пенсії (11.06.2024); - вирішити питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позову покликається на те, що позивач звернувся до Пенсійного фонду України з проханням провести перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи лікаря-анестезіолога у подвійному розмірі у відповідності до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Попри подані уточнюючі довідки, які підтверджують спеціальний стаж із 1999 до 2024 року, відповідач відмовився його зарахувати, мотивуючи це необхідністю додаткових перевірок. Позивач неодноразово подавав заяви, однак відповідач надавав відповіді про необхідність часу для перевірки документів. У трудовій книжці позивача та інших документах зазначений стаж роботи, який за законом має враховуватися у подвійному розмірі. Просить позов задовольнити. У відповідності до ст. 139 КАС України здійснити розподіл судових витрат.

Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області заперечує вимоги позивача, стверджуючи, що його пенсія призначена згідно з Законом №1058, а всі дії управління здійснюються у межах чинного законодавства. Вказують, що перевірка довідок про трудовий стаж позивача затримується через значне навантаження та наслідки бойових дій. Управління зазначає, що періоди роботи позивача у подвійному розмірі, визначені ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", враховувалися лише до 2004 року. Надалі, відповідно до Закону №1058, ці періоди стажу враховуються в одинарному розмірі. Таким чином, управління вважає, що їхні дії не порушують законні інтереси позивача. Просить у позові відмовити.

Ухвалою суду від 04.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачем подано до суду заяву про розгляду справи у його відсутності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просить такі задовольнити з підстав викладених у адміністративному позові.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, а тому з урахуванням заяви представника позивача, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності осіб, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного з огляду на таке.

17.01.2024 позивачу ОСОБА_1 призначило пенсію за віком.

Суд установив, 11.06.2024 позивач звернувся з заявою до відповідача, у якій просив провести перерахунок пенсії, врахувавши у подвійному розмірі наявний у нього стаж роботи лікаря-анестезіолога, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення". До заяви про перерахунок позивачем були долучені архівні довідки на підтвердження отриманого стажу, який має враховуватись у подвійному розмірі.

16.07.2024 позивач звернувся до відповідача з проханням повідомити про стан розгляду поданої ним заяви про перерахунок.

02.08.2024 відповідач надав відповідь позивачу наступного змісту. Позивачу, як медичному працівнику, головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області 18.06.2024 було проведено перерахунок пенсії, проте не враховано стаж роботи у подвійному розмірі з 1999 року по 2024 рік, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ. Неврахування стажу з 1999 року по 2024 рік у подвійному розмірі відповідач мотивує необхідністю проведення перевірок наданих позивачем довідок (довідки надавались додатково до наявних відомостей у трудовій книжці).

14.12.2024 позивач повторно звернувся до відповідача з проханням повідомити, чому позивач не проводить перерахунок пенсії відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням наданих додаткових довідок на підтвердження права на зарахування стажу роботи у подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення.

09.01.2025 відповідач надав позивачу відповідь, посилається на велику кількість документів які у нього перебувають в обробці та які потребують перевірки. Управління зазначає, що періоди роботи позивача у подвійному розмірі, визначені ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", враховувалися лише до 2004 року. Надалі, відповідно до Закону №1058, ці періоди стажу враховуються в одинарному розмірі.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернулась з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закону №1058) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Частиною другою статті 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною третьою статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Згідно з частиною першою статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закону №1788) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 60 Закону №1788 робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Як зазначено вище, відповідач не здійснив зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з:

- 20.05.1999 по 03.10.2000 на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога реанімаційного відділення у «Золочівській центральній районній лікарні» (довідка від 25.01.2024 №020119/126);

- 09.10.2000 по 02.02.2011 на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога відділення анестезіології у «Медико-санітарній частині №7 ХТЗ» (з подальшими перейменуваннями цього закладу охорони здоров`я довідка від 24.01.2024 №9);

- 03.02.2011 по 02.01.2019 на посадах лікаря-анестезіолога з ліжками для інтенсивної терапії та завідувача відділення анестезіології ліжками для інтенсивної терапії у КЗОЗ «Обласний госпіталь для інвалідів війни» (довідка від 23.01.2024 № 66);

- 01.11.2019 по 16.03.2020 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії обласного опікового відділення у КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Одеської обласної ради» (довідка від 12.02.2024 № 1);

- 26.01.2021 по 16.02.2024 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки хірургії у « ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )» (довідка від 15.02.2024 №08/1030/24).

Відповідно до статті 62 Закону №1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вимог статті 62 Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Лише у разі її відсутності, або відсутності в ній відповідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, зокрема, уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06.07.2020 у справі №242/2179/17.

Верховний суд у постанові від 22.07.2021 у справі №240/7604/19 дійшов висновку про те, що аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідно лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.02.2021 у справі №683/3705/16-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 95176985).

Таким чином, оскільки позивачем було надано відповідачу належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію на пільгових умовах, відповідно до №1788-XII, суд дійшов висновку про те, що під час визначення наявності у позивача права на отримання пенсії за віком мають бути враховані саме відомості, наведені у трудовій книжці, а не у довідках, які в силу вимог чинного законодавства є лише альтернативним видом документу для підтвердження пільгового стажу роботи.

Статтею 60 Закону №1788-ХІІ передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» відносяться лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санаторно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

Відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я СРСР «Про подальше вдосконалення анестезіолого-реанімаційної допомоги населенню» № 841 від 11.06.1986, яким затверджено Положення про відділення (групу) анестезіології-реанімації лікувально-профілактичного закладу, у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували: відділення (групи) анестезіології - реанімації, відділення реанімації та інтенсивної терапії, палати для реанімації та інтенсивної терапії.

Згідно з наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 року № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» затверджено рекомендації щодо структури служби анестезіології та інтенсивної терапії в лікувально-профілактичних закладах України, згідно яких для виконання завдань, які стоять перед службою анестезіології, в лікувально-профілактичних закладах, де за штатними нормативами повинно бути не більше 3-х лікарів анестезіологів, разом з відповідною кількістю сестер-анестезисток організується анестезіологічна група.

При наявності в лікарні чи пологовому будинку 75 ліжок хірургічного профілю, а в центральній районній лікарні та онкологічного диспансеру - 50 ліжок хірургічного профілю, встановлюється не менше однієї посади лікаря-анестезіолога.

В лікарнях, які надають екстрену цілодобову медичну допомогу з числом ліжок хірургічного профілю не менше 200, в дитячих лікарнях - не менше 150, додатково встановлюється 3,75 посади лікарів-анестезіологів.

Слід відмітити, що у відповідності до спеціального листа Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону №1788-ХІІ зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, вказано що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року № 605 «Про поліпшення анестезіолого-реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Крім іншого, відповідно до листа-роз`яснення Пенсійного фонду України № 3544-03, у якому зазначено: «При вирішенні питання зарахування у подвійному розмірі періодів роботи у реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я необхідно керуватися спільним листом Міністерства праці і соціальної політики України, Пенсійного фонду України та Міністерства охорони здоров`я України від 30.07.2002.

Відповідно до цього листа до стажу роботи у подвійному розмірі зараховується час роботи у відділеннях (групах) анестезіології та інтенсивної терапії та відділеннях інтенсивної терапії лікувальних закладів, оскільки наказом Міністерства охорони здоров`я від 08.10.1997 № 303 «Про регламентацію діяльності анестезіологічної служби України» відділення реанімації, які існували до його введення, перейменовані у відділення» (групи) анестезіології та інтенсивної терапії і відділення інтенсивної терапії відповідно до переліку медичних спеціальностей, зареєстрованих ВООЗ, із збереженням функціональних повноважень відділень реанімації.

Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону №1788-ХІІ зараховуються періоди роботи у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.1997 № 303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.

Отже, з огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про те, що робота позивача у період з 20.05.1999 по 03.10.2000 на посаді лікаря анестезіолога-реаніматолога реанімаційного відділення у «Золочівській центральній районній лікарні»; з 09.10.2000 по 02.02.2011 на посаді лікаря-анестезіолога-реаніматолога відділення анестезіології у «Медико-санітарній частині №7 ХТЗ»; з 03.02.2011 по 02.01.2019 на посадах лікаря-анестезіолога з ліжками для інтенсивної терапії та завідувача відділення анестезіології ліжками для інтенсивної терапії у КЗОЗ «Обласний госпіталь для інвалідів війни»; з 01.11.2019 по 16.03.2020 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології з ліжками для інтенсивної терапії обласного опікового відділення у КНП «Одеський обласний клінічний медичний центр» Одеської обласної ради»; з 26.01.2021 по 16.02.2024 на посаді лікаря-анестезіолога відділення анестезіології, реанімації та інтенсивної терапії клініки хірургії у « ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 )» підлягає зарахуванню до стажу роботи у подвійному розмірі в силу вимог ст.60 Закону №1788.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати під час обчислення пенсії ОСОБА_1 стаж роботи - з 20.05.1999 по 03.10.2000; - з 09.10.2000 по 02.02.2011; - з 03.02.2011 по 02.01.2019; - з 01.11.2019 по 16.03.2020; - з 26.01.2021 по 16.02.2024; у подвійному розмірі на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ з дати звернення із заявою про призначення пенсії, а саме з 11.06.2024, суд прийшов переконання про те, що оскільки відповідачем допущено протиправні дії щодо не зарахування до страхового стажу позивача вищевказаних періодів роботи у подвійному розмірі, суд не установив порушень із сторони відповідача щодо перерахунку пенсії позивача з урахуванням вказаних періодів на виконання цього судового рішення з дати призначення пенсії, а тому права та інтереси позивача у цій частині позову не порушено, адже відсутні докази того, а відтак, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, суд приходить висновку про відмову у задоволені таких позовних вимог.

У випадку, якщо позивач за результатом вчиненого відповідачем, на підставі рішення суду у вказаній справі, перерахунку буде незгоден з нарахованою до сплати сумою пенсії у зв`язку із обмеженням максимальним розміром, він не позбавлений права звернутися до суду із відповідним позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України стягнути за рахунок бюджетних асигнувань головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не зарахування ОСОБА_1 періоди роботи у подвійному розмірі на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Зобов`язати головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи у подвійному розмірі, а саме: з 20.05.1999 до 03.10.2000; з 09.10.2000 до 02.02.2011; з 03.02.2011 до 02.01.2019; з 01.11.2019 до 16.03.2020; з 26.01.2021 до 16.02.2024, у відповідності до Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області, місцезнаходження місто Харків, майдан Свободи, будинок № 5, ;

Повне судове рішення складено та підписано суддею 18.03.2025.

Суддя М. І. Садова