Справа № 200/8022/24
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2025 року Справа№200/8022/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аляб`єва І.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області №20 від 17.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", прийняте за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.10.2024 року №2716;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи (служби) з 20.10.1994 року по 06.03.1997 року та з 21.07.1997 року по 30.09.2024 року в органах Державної митної служби України, та перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 12.12.2022 із урахуванням довідки Житомирської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №7.19-1/22/10/8256 від 11.10.2024 року та довідки Житомирської митниці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (надбавки, премії, інші виплати) за №7.19-1/22/10/8258 від 11.10.2024 року, здійснивши нарахування та виплату такої пенсії з 11.10.2024 з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 12.12.2022 року;

- судові витрати покласти на відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 11.10.2024 звернувся з заявою встановленого зразка та необхідними документами для переведення на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу» . ГУ ПФУ в Донецькій області ухвалив рішення №20 від 17.10.2024 про відмову позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", у зв`язку з тим, що займана посада не підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Станом на 01.05.2016 заявник не займає посади державної служби та не має стажу на посада, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Позивач зазначає, що її стаж складає понад 29 років, що є достатнім для призначення пенсії державного службовця.

Позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що порушує її конституційні права. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на адміністративний позов, за змістом якого заперечив проти задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Свою позицію відповідач вмотивовував тим, що позивач звернулася із заявою № 2716 про перерахунок пенсії, а саме про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке розглядало зазначену заяву позивача. Оскільки посадовим особам митних органів відповідно до статті 410 Митного кодексу України присвоюються спеціальні звання і відповідно ці посади не належать до категорій посад державної служби визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, тому відповідачем винесено рішення про відмову, через відсутність необхідного стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Крім того, не зараховано до стажу державної служби періоди з 21.07.1997, коли Позивачу присвоєно персональне звання Інспектор митної служби 2 рангу, з 22.04.2000 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, з 01.04.2004 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 4 рангу, з 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 3 рангу, з 28.11.2006 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, з 24.12.2012 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, з 01.01.2014 присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІІ рангу.

Встановлено, що станом на 01.05.2016 Позивач не займає посади державної служби та має 02 роки 04 місяці 17 днів стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області усі матеріали за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.10.2024 №2716, письмові пояснення стосовно того, які періоди не зараховані до страхового стажу та стажу державної служби з зазначенням підстав не зарахування таких періодів, надати довідку форми ОК-5, РС-право.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало до суду відзив на позовну заяву в якому просить відмовити в задоволені позову. В обґрунтування відзиву зазначає, що Порядок обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05. 1993 року № 283 було передбачено зарахування до стажу державної служби роботи на посадах керівних працівників i спеціалістів митного контролю.

З 1 травня 2016 року набув чинності Закон N 889-VIII. Відповідно постанова Кабінету Міністрів України від 03,05.1994 року № 283 втратила чинність.

Статтею 3 Закону № 889-VIII визначено коло осіб, на яких поширюється дія даного Закону. Працівники Державної митної служби Законом № 889-VIII не передбачені.

Під час розгляду наданих Позивачем документів встановлено, що займана посада не підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Отже, станом на 01.05.2016 Позивач не займає посади державної служби та не має стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, тому Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було прийнято рішення від 17.10.2024 №20 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Особи, які станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом № 889-VІІІ) не мають необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ, права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VІІІ не мають. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Крім того, звертаємо увагу, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право Позивача на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Відповідно, питання щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення.

Зауважуємо, що Управління у відповідь на заяву Позивача відмовило у призначенні пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» з мотивів відсутності законодавчих підстав.

Відтак, спору щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату на час звернення Позивача у цій справі до суду не існувало.

Також, Управління не ухвалювало рішення щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права Позивача у зазначеній частині при здійсненні такого призначення будуть порушені.

Оскільки, судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Тому вважаємо, що вимоги щодо розрахунку пенсії з урахуванням довідки про заробітну плату задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).

Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області є правомірними та вмотивованими.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази, що містяться у матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та з 21.12.2016 отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закону №1058-IV).

ОСОБА_1 звернувся із заявою від 11.10.2024 року №2716, щодо переходу на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», до заяви подала наступні документи: паспорт громадянина України; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера; трудову книжку НОМЕР_2 від 16.08.1986 р; довідка про складові заробітної плати для призначення пенсіі № 7.19- 1/22/10/8256 від 11.10.2024 видана Державна Митна Служба України Житомирська митниця; довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії №7.19- 1/22/10/8258 від 11.10.2024 видана Державна Митна Служба України Житомирська митниця; довідка про заробітну плату для обчислення пенсії №7.19-1/22/10/8257 від 11.10.2024 видана Державна Митна Служба України Житомирська митниця.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву Позивача від 11.10.2024.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області ухвалено рішення №20 від 17.10.2024 про відмову позивачу в переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу", у зв`язку з тим, що займана посада не підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Станом на 01.05.2016 заявник не займає посади державної служби та не має стажу на посада, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Судом встановлено, що відповідно до записів №9-29 копії трудової книжки серії НОМЕР_2 від 15.08.1986, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 20.10.1994 по 06.03.1997 працювала на посаді інспектора митного посту в Овручеської митниці, 09.06.1995 прийняла присягу державного службовця (запис 9-11);

- 21.07.1997 позивачку призначено на посаді інспектора пасажирського відділу митного поста «Овруч» Державної митної служби України Житомирської митниці (запис 12);

- 07.04.1997 позивачці присвоєно спеціальні звання «Інспектор митної служби 2 рангу» (запис 13);

- 01.03.2000 переведена на посаду інспектора сектора відділу контролю за переміщення вантажів митного поста «Овруч» (запис 14);

- 22.04.2000 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу (запис 15);

- 05.02.2001 відділ контролю за переміщення вантажів перейменовано у відділ контролю за доставкою вантажів (запис 16);

- 01.04.2004 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 4 рангу (запис 17);

- 22.04.2004 прийняла урочисте зобов`язання працівника митної служби України (запис 18);

- 01.04.2005 відділ контролю за доставкою вантажів перейменовано у відділ контролю за переміщенням товарів (запис 19);

- 25.06.2005 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 3 рангу (запис 20);

- 16.08.2005 призначена на посаду старшого інспектора сектора «відділу контролю за переміщенням товарів» митного поста «Овруч» (запис 21);

- 17.11.2005 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 2 рангу (запис 22);

- 28.11.2006 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу (запис 23),

- 01.04.2009 призначена на посаду провідного інспектора сектора контролю за переміщенням товарів на митному посту «Овруч» відділу контролю за переміщенням товарів, як така, що успішно пройшла стажування (запис 24);

- 17.02.2012 призначена на посаду головного інспектора митного поста «Овруч» як така, що успішно пройшла стажування (запис 25);

- 30.05.2012 позивачці присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу (запис 26);

- з 24.12.2012 по 31.05.2013 працювала на посаді головного інспектора митного поста «Північний» (запис 26);

- 01.06.2013 прийнята на посаду старшого інспектора сектора відділу митного оформлення «Залізничний» митного поста «Північний» Житомирської митниці Міндоходів у порядку переведення з Житомирської митниці (запис 27);

- 11.09.2013 присвоєно 12 ранг державної служби (запис 28);

- 01.11.2013 переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Залізничний» митного поста «Північний» Житомирської митниці Міндоходів (запис 29).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 :

- 01.01.2014 позивачці присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІІ рангу (запис 32);

- 05.11.2014 переведена на посаду головного державного інспектора митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС, як така, що успішно пройшла стажування (запис 34);

- 01.11.2015 переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч» митного посту «Північний» (запис 35);

- 03.01.2017 переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч-Залізничний» митного посту «Північний» (запис 36);

- 15.03.2017 переведена на посаду старшого державного інспектора сектору митного оформлення «Овруч» митного посту «Північний» (запис 37);

- з 15.02.2019 по 04.12.2019 позивачка працювала на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч» митного посту «Північний» (запис 38-39);

- 05.12.2019 позивачка прийнята на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч» митного поста «Овруч» Київської митниці держмитслужби, як така, що успішно пройшла стажування (запис 40);

- 05.12.2019 присвоєно 6 ранг державної служби (запис 41);

- 01.07.2020 позивачці присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу (запис 42);

- з 06.07.2020 по 29.06.2021 позивачку переведено на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Овруч» (запис 43-44);

- 30.06.2021 позивачка працювала на посаді старшого державного інспектора митного поста «Овруч» з укладанням контракту про проходження державної служби в Житомирській митниці у порядку переведення з Київської митниці Держмитслужби (запис 45);

- 10.09.2021 призначено в порядку просування по службі, як переможниця конкурсу на посаду головного державного інспектора митного поста «Овруч» шляхом укладання контракту про проходження державної служби (запис 46);

- 12.09.2021 переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора відділу оформлення «Малин» митного поста «Коростень» з укладанням контракту про проходження державної служби (запис 47);

- з 03.07.2023 по 30.09.2024 переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора митного оформлення №2 митного поста «Коростень» з укладанням контракту про проходження державної служби (запис 48-49).

Відповідно до довідки Житомирської митниці від 07.10.2024 стаж державної служби ОСОБА_1 станом на 30.09.2024 складає 29 років 06 місяців 4 дні.

Відповідно до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 , форма РС-право, періоди роботи з 15.11.1993 по 26.03.1997, з 26.03.1997 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 31.08.2005, з 01.09.2005 по 04.11.2005, з 07.11.2005 по 29.09.2008, з 30.09.2008 по 22.03.201201.09.1981 по 21.06.1986, з 15.08.1986 по 18.07.1988, з 15.08.1990 по 01.11.1993, з 20.10.1994 по 06.03.1997, з 21.07.1997 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 30.11.2016, з 01.12.2016 по 31.12.2016, з 01.01.2017 по 29.02.2020, з 01.03.2020 по 31.03.2020, з 01.04.2020 по 28.02.2022, з 01.03.2022 по 31.03.2022 та з 01.04.2022 по 29.02.2024 зараховано до страхового стажу позивача, що не оскаржується сторонами.

Отже, спірним питанням у справі є рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №20 від 17.10.2024 щодо відмови позивачу в переході на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався наступним.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (зі змінами) (далі Закон №1058-IV).

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до положень пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу №3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі №676/4235/17.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 (у редакції на час набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пунктом 8 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені.

Стаж державної служби до набрання чинності Законом України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), та додатку до нього (були чинними до 01.05.2016).

Пунктом 5 Порядку №283 регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Пунктом 1 Порядку №283 встановлено, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №283 до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Частиною сімнадцятою статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 регламентовано, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Спеціальним законом, що визначає статус працівників митної служби в Україні, її функції та правові основи діяльності є Митний кодекс України.

Стаття 154 Митного кодексу України 1991 року передбачала, що службовим особам митних органів України присвоюються персональні звання відповідно до займаних посад і стажу роботи.

Статтею 430 Митного кодексу України 2002 року (який набрав чинності 01.01.2004) визначено, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу». Пенсійне забезпечення працівників митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, які не є посадовими особами, здійснюється на загальних підставах відповідно до законодавства України про пенсійне забезпечення.

Частиною першою статті 569 Митного кодексу України 2012 року встановлено, що працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями.

Відповідно до статті 588 Митного кодексу України 2012 року пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому, період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Частиною другою статті 588 Митного кодексу України 2012 року визначено, що пенсійне забезпечення працівників органів доходів і зборів, які не є посадовими особами, здійснюється на підставах та у порядку, встановлених законом.

Процедуру присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів та осіб, уповноважених їх присвоювати визначено Порядком присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 №839 (далі - Порядок №839) (постанова втратила чинність у частині, що стосується присвоєння спеціальних звань посадовим особам митних органів згідно з Постановою КМ України №501 від 17.06.2020).

Згідно з пунктом 9 Порядку №839 посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.

Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.

За приписами пункту 3 Порядку №839 до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, які діють з 01.05.2016 року, до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Крім того, відповідно до частин першої, шостої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (зі змінами) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Види військової служби:

строкова військова служба (до внесення змін Законом №3633-IX від 11.04.2024);

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Так, період проходження військової служби підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Як встановлено судом, що відповідно до трудової книжки серії №АТ-V від 15.08.1986, на ім`я ОСОБА_1 , позивач:

- з 20.10.1994 по 06.03.1997 працювала на посаді інспектора митного посту в Овручеської митниці, 09.06.1995 прийняла присягу державного службовця (запис 9-11);

- 21.07.1997 позивачку призначено на посаді інспектора пасажирського відділу митного поста «Овруч» Державної митної служби України Житомирської митниці (запис 12);

- 07.04.1997 позивачці присвоєно спеціальні звання «Інспектор митної служби 2 рангу» (запис 13);

- 01.03.2000 переведена на посаду інспектора сектора відділу контролю за переміщення вантажів митного поста «Овруч» (запис 14);

- 22.04.2000 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу (запис 15);

- 05.02.2001 відділ контролю за переміщення вантажів перейменовано у відділ контролю за доставкою вантажів (запис 16);

- 01.04.2004 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 4 рангу (запис 17);

- 22.04.2004 прийняла урочисте зобов`язання працівника митної служби України (запис 18);

- 01.04.2005 відділ контролю за доставкою вантажів перейменовано у відділ контролю за переміщенням товарів (запис 19);

- 25.06.2005 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 3 рангу (запис 20);

- 16.08.2005 призначена на посаду старшого інспектора сектора «відділу контролю за переміщенням товарів» митного поста «Овруч» (запис 21);

- 17.11.2005 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 2 рангу (запис 22);

- 28.11.2006 позивачці присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу (запис 23),

- 01.04.2009 призначена на посаду провідного інспектора сектора контролю за переміщенням товарів на митному посту «Овруч» відділу контролю за переміщенням товарів, як така, що успішно пройшла стажування (запис 24);

- 17.02.2012 призначена на посаду головного інспектора митного поста «Овруч» як така, що успішно пройшла стажування (запис 25);

- 30.05.2012 позивачці присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу (запис 26);

- з 24.12.2012 по 31.05.2013 працювала на посаді головного інспектора митного поста «Північний» (запис 26);

- 01.06.2013 прийнята на посаду старшого інспектора сектора відділу митного оформлення «Залізничний» митного поста «Північний» Житомирської митниці Міндоходів у порядку переведення з Житомирської митниці (запис 27);

- 11.09.2013 присвоєно 12 ранг державної служби (запис 28);

- 01.11.2013 переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Залізничний» митного поста «Північний» Житомирської митниці Міндоходів (запис 29).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 :

- 01.01.2014 позивачці присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІІ рангу (запис 32);

- 05.11.2014 переведена на посаду головного державного інспектора митного поста «Північний» Житомирської митниці ДФС, як така, що успішно пройшла стажування (запис 34);

- 01.11.2015 переведена на посаду головного державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч» митного посту «Північний» (запис 35);

- 03.01.2017 переведена на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч-Залізничний» митного посту «Північний» (запис 36);

- 15.03.2017 переведена на посаду старшого державного інспектора сектору митного оформлення «Овруч» митного посту «Північний» (запис 37);

- з 15.02.2019 по 04.12.2019 позивачка працювала на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч» митного посту «Північний» (запис 38-39);

- 05.12.2019 позивачка прийнята на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Овруч» митного поста «Овруч» Київської митниці держмитслужби, як така, що успішно пройшла стажування (запис 40);

- 05.12.2019 присвоєно 6 ранг державної служби (запис 41);

- 01.07.2020 позивачці присвоєно спеціальне звання Радник митної служби ІІІ рангу (запис 42);

- з 06.07.2020 по 29.06.2021 позивачку переведено на посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення №4 митного поста «Овруч» (запис 43-44);

- 30.06.2021 позивачка працювала на посаді старшого державного інспектора митного поста «Овруч» з укладанням контракту про проходження державної служби в Житомирській митниці у порядку переведення з Київської митниці Держмитслужби (запис 45);

- 10.09.2021 призначено в порядку просування по службі, як переможниця конкурсу на посаду головного державного інспектора митного поста «Овруч» шляхом укладання контракту про проходження державної служби (запис 46);

- 12.09.2021 переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора відділу оформлення «Малин» митного поста «Коростень» з укладанням контракту про проходження державної служби (запис 47);

- з 03.07.2023 по 30.09.2024 переведена на рівнозначну посаду головного державного інспектора митного оформлення №2 митного поста «Коростень» з укладанням контракту про проходження державної служби (запис 48-49).

Однак, судом встановлено, що в оскаржуваному рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не зазначило, які періоди було зараховано або не зараховано до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993.

При цьому, відповідач вказав, що відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ визначені категорії посад державних службовців. Посади працівників державної митної служби, які мають спеціальні звання, даною статтею не передбачені. Так, відповідач дійшов висновку, що право на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» позивач не має, оскільки відсутній стаж роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців.

Отже, із зазначеного вбачається, до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993, відповідачем не зараховано періоди роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

Так, позивачу присвоєно спеціальні звання: 21.07.1997 - присвоєно персональне звання Інспектор митної служби 2 рангу, з 22.04.2000 - присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, 01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 4 рангу, з 25.06.2005 присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 3 рангу, з 28.11.2006 - присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, з 24.12.2012 - присвоєно спеціальне звання Інспектор митної служби 1 рангу, з 01.01.2014 - присвоєно спеціальне звання Радник податкової та митної справи ІІІ рангу, про, що відповідачем зазначено у відзиві на позовну заяву.

Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20.04.2016 «Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями» (Постанова №306) затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.

Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку митного органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців. Відтак, спеціальні звання посадових осіб контролюючих органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою №306.

Додатком 13 Постанови №306 передбачено, що спеціальні звання «Радник митної служби ІІІ рангу», «Радник митної служби ІІ рангу», «Радник митної служби І рангу» прирівнюється до 6, 5, 4 рангів державного службовця, відповідно.

Отже, посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу».

Твердження відповідача про те, що робота позивача на посадах державної митної служби, який має спеціальні звання, не може бути зарахована, як стаж державного службовця, за наявності якого надається право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства.

Як вже зазначено вище, обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ від 16.12.1993 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 цього Закону і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015, а саме: щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Суд зазначає, що періоди роботи позивача на посадах державної митної служби підтверджуються даними трудових книжок позивачки серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_2 , що відповідачем не заперечується.

Відтак, до стажу державної служби позивача підлягають зарахуванню періоди роботи з 20.10.1994 по 06.03.1997 та з 21.07.1997 по 30.09.2024.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (зі змінами), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

На підставі пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб:

ідентифікує заявника (його представника);

надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії;

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

проводить опитування свідків для підтвердження стажу відповідно до пунктів 17-19 Порядку підтвердження наявного трудового стажу. Опитування свідків проводиться згідно із пунктом 12 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії;

з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

повідомляє про можливості подавати заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія;

видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі;

повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно норм пункту 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Отже, після скасування судом рішення, саме відповідач зобов`язаний, з урахуванням зроблених висновків суду, зарахувати до страхового стажу позивача визначені судом періоди роботи.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Разом із цим, оскаржуване рішення не містить конкретно визначених періодів роботи позивача, які не зараховано до її стажу державної служби, та жодного розрахунку страхового стажу позивача.

Відтак, відсутність в оскаржуваному рішенні конкретно визначених періодів роботи позивача, які не зараховано до її стажу державної служби, та розрахунку страхового стажу, позбавляє суд можливості перевірити таке рішення на відповідність пенсійному законодавству України. Вказане дає підстави констатувати, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №20 від 17.10.2024 не відповідає принципам, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

При вирішені цього спору суд керується частиною другою статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій «прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України» - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій «прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії» - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Як встановлено судом вище, спірним рішенням відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу, яке не містить зазначення періодів роботи позивача, які включено або не включено до спеціального стажу, конкретних підстав для не включено до таких періодів, не зазначено, яких саме документів в підтвердження спеціального стажу не надано позивачем, що свідчить про недотримання відповідачем принципів обґрунтованості та добросовісності при прийнятті рішення суб`єкта владних повноважень, дотримання яких перевіряється адміністративним судом відповідно до вимог пунктів 3, 5 частини другої статті 2 КАС України, і недотримання яких є підставою для скасування такого рішення, оскільки позивачу та суду з тексту такого рішення неможливо визначити, які саме періоди роботи не включено до страхового та пільгового стажу.

З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд приходить висновку, що у даній справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, приймаючи оскаржуване рішення використав повноваження не з метою, з якою це повноваження надано; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); без дотриманням принципу рівності перед законом, дискримінаційно; без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо решти позовних вимог про зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 12.12.2022 із урахуванням довідки Житомирської митниці про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за №7.19-1/22/10/8256 від 11.10.2024 року та довідки Житомирської митниці про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (надбавки, премії, інші виплати) за №7.19- 1/22/10/8258 від 11.10.2024 року, здійснивши нарахування та виплату такої пенсії з 11.10.2024, суд зазначає наступне.

Вище вказана вимога є передчасною, адже спір в цій частині фактично не існує, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо переведення позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Оскільки судовому захисту підлягають саме порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити, у зв`язку з їх передчасністю.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом із цим, суд наголошує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 року по справі №520/2261/19 дійшла висновку, що обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Суд враховує, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" заява № 11681/85).

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від №20 від 17 жовтня 2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу"; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи (служби) з 20.10.1994 по 06.03.1997 та з 21.07.1997 по 30.09.2024, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.10.2024 № 2716 про перехід на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем не доведена, суд приходить висновку про обґрунтованість пред`явленого позову та про задоволення позовних вимог позивача частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від №20 від 17.10.2024 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періоди роботи (служби) з 20.10.1994 по 06.03.1997 та з 21.07.1997 по 30.09.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 11.10.2024 № 2716 про перехід на пенсію за віком відповідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 гривень.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено і підписано 19.03.2025 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв