Справа № 260/2879/23
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-03-11 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/2879/23 пров. № А/857/34705/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

за участі секретаря судового засідання Прачук І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року (суддя - Микуляк П.П., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у квітні 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо не нарахування та невиплати йому додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168, з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з Національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за серпень, вересень, листопад 2022 року та січень 2023 р.;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану від 28 лютого 2022 року № 168, з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за серпень, вересень, листопад 2022 р. та січень 2023 р. з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з березня 2022 р. по січень 2023 р. виконував одні і ті ж самі завдання на одній і тій самій місцевості. За всі місяці крім серпня, вересня, листопада 2022 р. та січня 2023 р. відповідачем вже було виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим судовим рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що збільшена винагорода виплачується тільки тим особам, які безпосередньо приймають участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а не всім військовослужбовцям, що більш детально зазначено в наказі Адміністрації Державної прикордонної служби України № 392-АГ від 30.07.2022 та наказі № 628-АГ від 09.12.2022, де в т. ч. визначений перелік документів, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та визначені умови отримання збільшеної винагороди. Звертає увагу на те, що довідка в/ч НОМЕР_1 від 29.10.2022 № 12/1281-22 про участь ОСОБА_1 у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в межах Сумської області не є належним і допустимим доказом на підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а тому не може бути взята до уваги для встановлення права військовослужбовців на виплату додаткової винагороди у розмірі 70 000 грн. Зазначає, що цю довідку видано на вимогу позивача для вирішення соціально-побутових питань за місцем реєстрації. У цій довідці не зазначено підстави для її видачі, зокрема, не міститься будь-яких посилань на бойові розпорядження, накази, журнали ведення бойових дій тощо. Крім того, на думку апелянта, позивачем не доведено, що він приймав участь в заходах, що визначені п. 2 Наказу № 382-АГ, зокрема виконання бойових (спеціальних завдань) в спірні періоди на лінії бойового зіткнення, під/з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 16 квітня 2024 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року касаційну скаргу адвоката Орос Вікторії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , задоволено частково. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року скасовано. Направлено справу №260/2879/23 на новий судовий розгляд до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідач подав додаткові пояснення, яких наголошує, що в спірні періоди відсутня інформація про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, відтак підстав для виплати додаткової нагороди немає..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який з 20 березня 2022 року проходить військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2022 року №1281, позивач з 20 березня 2022 року бере безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії в межах Сумської області.

Згідно з відомостями про отримане грошове забезпечення, позивач за серпень 2022 року отримав 30 000,00 грн, за вересень 2022 року 30 000,00 грн та 4 666,67 грн, за листопад 2022 року 30 000 грн, за січень 2023 року 30 000 грн.

Уважаючи, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо виплати йому за серпень, вересень, листопад 2022 року та січень 2023 року збільшеної додаткової винагороди до 100 000,00 грн, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що постанова Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» не визначає конкретних форм документів, якими має підтверджуватися безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях та заходах, суд першої інстанції вказав, що довідка військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь позивача у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в межах Сумської області є достатнім доказом його безпосередньої участі у бойових діях та заходах в згаданий ним період. Таким чином, суд першої інстанції визнав, що позивач має право на отримання додаткової винагороди збільшеної до 100 000,00 грн за серпень, вересень, листопад 2022 року та січень 2023 року.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-XII (надалі - Закон №2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011 у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 цієї постанови у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин встановлювалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З аналізу наведених норм законодавства випливає, що військовослужбовцям Держприкордонслужби на період дії воєнного стану щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Для виплати військовослужбовцям додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, їхня безпосередня участь у бойових діях та заходах повинна бути підтвердженою документально, про що свідчить зміст наказів Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ.

Документальне підтвердження такої участі здійснюється на підставі сукупності наявної інформації у наступних документах: 1) бойовому наказі (бойовому розпорядженні); 2) журналі бойових дій (службово-бойових дій, вахтовому, навігаційно-вахтовому, навігаційному журналі), журналі ведення оперативної обстановки, бойовому донесенні (підсумковому, терміновому, позатерміновому) або постовій відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад; 3) рапорті (донесенні) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, катерів і кораблів Морської охорони, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

З наведеного можна виснувати, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

У цій справі встановлено, що позивач з 20 березня 2022 року проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ).

Позивач зазначав, що з квітня 2022 року по січень 2023 року він брав безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в межах Сумської області.

Він вказував, що за квітень, травень, червень, липень, жовтень, грудень 2022 року отримав додаткову винагороду в збільшеному до 100 000,00 грн розмірі, проте за серпень, вересень, листопад 2022 року та січень 2023 року відповідач такої виплати з невідомих причин не здійснив.

При цьому позивач наполягав, що характер його завдань та район служби залишалися незмінними протягом усього періоду з квітня 2022 року по січень 2023 року.

Суд першої інстанції, керуючись положеннями пункту 1 Постанови №168, задовольнив вимоги позивача щодо виплати додаткової винагороди у збільшеному до 100 000,00 грн за серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року та січень 2023 року, визнавши, що позивач мав право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі за зазначені періоди. Суд першої інстанції вважав, що безпосередню участь позивача в бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в ці період довідка військової частини НОМЕР_1 від 29 жовтня 2022 року №1281.

Верховний Суд в даній справі наголосив, що основним питанням в даній справі є те, які саме завдання, за якою посадою і де виконував військовослужбовець ОСОБА_1 у серпні-вересні 2022 року, листопаді 2022 року та січні 2023 року, а також чим це підтверджується.

Тобто, слід встановити які саме бойові завдання виконував позивач протягом квітня-липня 2022 року, жовтня 2022 року та грудня 2022 року (періоди, за які позивачу нараховано та виплачено збільшену додаткову винагороду) та порівняти ці обставин із обставинами, що мали місце в період, за який позивач заявив цей позов.

Згідно з додатковими поясненнями відповідача, в спірні періоди ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії дозиметриста 2 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А), відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б), де виконував військові обов`язки служби, що визначені посадовими обов`язками та нормативно-правовими актами України, що регулюють порядок несення військової служби в Державній прикордонній службі України (в тому числі Законами України Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", «Про Державну прикордонну Службу України», "Про правовий режим воєнного стану", Інструкцією про службу прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 19 жовтня 2015 року № 1261), а саме: роботи у розташуванні підрозділу, тренування, охорона пункту постійної дислокації (ППД), залучення до прикордонних нарядів з охорони державного кордону, залучення до резервів чергових сил та засобів, тощо.

Відповідно до бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України та розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України, які датовані 24.02.2022, окремі підрозділи НОМЕР_2 прикордонного загону (в тому числі і відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ») передані в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто, з 24.02.2022 та до середини 2023 року ОСОБА_1 у складі відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », знаходився в оперативному підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_4 .

До НОМЕР_2 прикордонного загону від НОМЕР_3 прикордонного загону не надходило жодного документального підтвердження про те, що ОСОБА_1 брав участь у бойових діях, зокрема виконання бойових (спеціальних) завдань, у складі у ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_4 ) Державної прикордонної служби України, в серпні та листопаді 2022 року, а також в січні 2023 року.

У НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) відсутнє будь-яке документальне підтвердження про те, що позивач брав участь у бойових діях, зокрема виконання бойових (спеціальних) завдань у вересні та листопаді 2022 року, на лінії бойового зіткнення, під з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником.

Таким чином, враховуючи відсутність інформації про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах за період серпень, вересень, листопад 2022 року відповідно правових підстав для опрацювання наказів командування НОМЕР_2 прикордонного загону про виплату додаткової винагороди позивачу в розмірі 70000 гривень, не вбачається.

Як вже зазначалося, отримання додаткової винагороди в збільшеному до 100000 грн. розмірі не є безумовним правом військовослужбовця, а залежить від безпосередньої участі такого військовослужбовця в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони. Аналогічно, як і факт перебування військовослужбовця у районах ведення бойових дій не надає право на отримання збільшеної додаткової винагороди.

При цьому, слід наголосити, що безпосередня участь в бойових діях і перебування військовослужбовця в районах ведення бойових дій не є тотожними поняттями.

Стосовно виплати додаткової винагороди до 70000 гривень за січень 2023 року також слід зазначити наступне.

Пунктом 1 ПКМУ № 168 визначено, що розмір додаткової винагороди може бути збільшеним до 100000 гривень тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення).

Згідно наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» визначено райони ведення воєнних (бойових) дій з 01 по 31 січня 2023 року. Згідно зазначеного наказу Сумська область не включена до районів ведення воєнних (бойових) дій.

Отже, фактично починаючи з 01.01.2023 по 05.08.2024, була відсутня обов`язкова умова для здійснення виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень (оскільки в період з 01.01.2023 по 05.08.2023 Сумська область не вважалась районом ведення бойових дій), яка передбачена п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, а саме «перебування безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів».

З огляду на вищенаведене, у справі відсутні докази, які б підтвердили безпосередню участь позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій за вищевказаний період.

Стосовно довідки № 1281 від 29.10.2022, на яку посилається позивач. На думку апеляційного суду дана довідка відділу кадрів не є належним і допустимим доказом на підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, а тому не повинна була та не може братись судом до уваги для встановлення наявності чи відсутності права у військовослужбовця на виплату додаткової винагороди.

Дана довідка видавалась на особисту вимогу позивача лише для вирішення останнім соціально-побутових питань за місцем його реєстрації. Як правило, зазначені довідки видаються військовослужбовцям з метою подальшого отримання пільг як для себе, так і членів своєї сім`ї. На дану обставину вказує і той факт, що навіть у тексті самої довідки прописано «Довідка видана для пред`явлення за місцем вимоги».

Як вже зазначалось, наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ та від 01.12.2022 №628-АГ встановлено вичерпний перелік документів, що є підтвердженням безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах: 1) бойовий наказ (бойове розпорядження); 2) журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки, бойове донесення або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад чи копії або витяги з них; 3) рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях або заходах.

Крім того, вказана довідка не містить посилань на відомості журналів бойових дій, інформації щодо районів ведення таких воєнних (дій), рапорту (донесення) начальника командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях.

Вказана довідка лише інформує про період участі позивача, а саме з 20.03.2022 по теперішній час у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в межах Сумської області.

Отже, вказана довідка не підтверджує факт безпосередньої участі позивача за оспорюваний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Апеляційний суд резюмує, що матеріалами справи не встановлено, що ОСОБА_1 у спірні періоди брав участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах введення воєнних (бойових) дій. Відсутні документи, згідно з наказами Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 №392-АГ та від 01.12.2022 №628-АГ, що є підтвердженням безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах. Відтак підстави для виплати спірної додаткової грошової винагороди відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2023 року у справі № 260/2879/23 скасувати. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 18.03.25