Справа № 160/26698/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-03-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 березня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26698/24

Головуючий суддя І інстанції Озерянська С.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 року в адміністративній справі №160/26698/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії та рішення відповідача стосовно запровадження окремого порядку розрахунку пенсії позивачки, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року з урахуванням наявного страхового стажу 23 роки 5 місяців 22 дні, осучасненням пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачці, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений позивачкою банківський рахунок.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 було повернуто позивачу.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти судове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначила, що остання на виконання ухвали суду першої інстанції про залишення адміністративного позову без руху надала всі необхідні документи.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 312 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було усунуто всі недоліки адміністративного позову у встановлений судом строк.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

До позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду з метою захисту своїх порушених прав, свобод та інтересів, шляхом подання адміністративного позову, сформованого з дотриманням вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу. Недотримання вказаної вимоги має наслідком залишення судом адміністративного позову без руху. В свою чергу, не усунення недоліків адміністративного позову, визначених ухвалою про залишення адміністративного позову без руху, має наслідком прийняття судом ухвали про повернення адміністративного позову.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для повернення адміністративного позову були висновки суду першої інстанції щодо неусунення позивачем всіх недоліків адміністративного позову, відображених в ухвалі від 14.10.2024 року.

Так, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно вказаної ухвали, судом першої інстанції було встановлено наступні недоліки адміністративного позову:

- в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати дії та рішення відповідача стосовно запровадження окремого порядку розрахунку пенсії позивачки, не встановленого в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, протиправними. Проте, позивачем не зазначено чітко які саме рішення (дата, номер) та які саме конкретні дії він просить суд визнати протиправними, що свідчить про те, що прохальна частина позовної заяви не містить чіткого визначення способу судового захисту прав позивача;

- позивач з даним позовом звернулась до суду лише 07.10.2024 року, що свідчить про порушення нею встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду;

- позивачу необхідно надати документ про сплату судового збору.

25.10.2024 року позивачем на її виконання подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду, уточнену позовну заяву та надано докази сплати судового збору.

Так в уточненій позовній заяві позивач просить визнати протиправними дії та рішення відповідача щодо запровадження окремого порядку розрахунку пенсії позивача, який не передбачений Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме - нарахування пенсії позивачки в значно меншому розмірі, актуальному не на дату нарахування її до фактичної виплати, а на іншу, значно раніше дату, без урахування індексації та масових перерахунків пенсій, що унеможливлює нарахування пенсії позивачки в розмірі, в порядку та у спосіб передбаченому в Законі, на момент її нарахування до фактичної виплати; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 року з урахуванням наявного страхового стажу 23 роки 5 місяців 22 дні, осучасненням пенсії відповідно до ст.27, 28 та ч.2, 3 ст. 42 та пунктів 4-1, 4-3 Прикінцевих положень Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 01.04.2020 № 251 та від 20 лютого 2019 р. № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", в чинній редакції на момент нарахування до фактичної виплати пенсії позивачці, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів на визначений Позивачкою банківський рахунок.

В свою чергу, відповідно до оскаржуваної ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду, підставою для повернення адміністративного позову були висновки суду першої інстанції про те, що в уточненій позовні заяві, позивачем не зазначено чітко які саме рішення (дата, номер) та які саме конкретні дії остання просить суд визнати протиправними, що свідчить про те, що прохальна частина позовної заяви не містить чіткого визначення способу судового захисту прав позивача. Таким чином, позовні вимоги є неконкретизованими та в разі їх задоволення виконання рішення буде ускладненим або неможливим.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання. Недоліки можуть стосуватися як позовної заяви (змісту та форми), так і порядку подання. При цьому, оцінка позовної заяви та констатація недоліків у ній є суб`єктивною.

Водночас, беручи до уваги завдання суду забезпечити розгляд і вирішення справи в розумний строк, суд може не залишати позовну заяву без руху, якщо недоліки є неістотними, і можуть бути усунуті в процесі підготовки справи до судового розгляду.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», №35787/03, п. 29).

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.12.2021 року по справі № 203/3997/21, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Так, факт того, що прохальна частина позовної заяви не містить чіткого визначення способу судового захисту прав позивача (не зазначено, які саме рішення та дії слід визнати протиправними) не є істотним недоліком і може бути усунуто в процесі розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення адміністративного позову прийнята з порушенням норм процесуального права, а відповідно підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, в тому числі неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 320 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 року в адміністративній справі №160/26698/24 скасувати.

Справу №160/26698/24 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, з урахуванням приписів ч. 2 ст. 328 КАС України - не підлягає.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва