Справа № 420/6638/24
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2025-03-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6638/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванова Е.А. розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м.Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду у якому просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) стосовно неповного нарахування та не виплати позивачу збільшеної додаткової винагороди, відповідності до пункту першого постанови Кабінету Міністрів України № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (з подальшими змінами) за січень - травень 2023 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати позивачу збільшену додаткову винагороду за січень - травень 2023 року в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) грн. щомісячно.

- зобов`язати відповідача виплатити позивачу збільшену додаткову винагороду за період січень - травень 2023 року в сумі 68 950 (Шістдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень щомісячно, а всього - в сумі 344 750,00 гривень, мотивуючи це тим, що він з 31.10.2014 року проходить службу у в/ч НОМЕР_2 . Приймав участь у бойових діях у періоді з 01.01.2023 року по 15.01.2023 року та з 20.01.2023 року по 28.02.2023 року, з 11.03.2023 року по 30.04.2023 року в операційній зоні оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » проте у вказаних періодах йому виплачувалось додаткова винагорода у розмірі 30000грн.

Ухвалою суду від 04.03.2024 року відкрито позовне провадження в адміністративній справі та вирішено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 04.03.2024 року зупинено провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.02.20245року поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.02.2025 року витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року відзив відповідача від 18.02.2025 року повернуто без розгляду.

Ухвалою суду від 04.03.2025 року відзив відповідача від 24.02.2025 року прийнято.

24.02.2025 року до суду надійшов від представника відповідача відзив на позов, у якому він позов не визнає, з підстав того, що в період з 23.08.2022 року по 07.05.2024 року позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби в/ч НОМЕР_1 . В січні 2023 року (в наступному за попередній) вищевказаному військовослужбовцю була нарахована та виплачена додаткова винагорода передбачена ПКМУ від 28.02.2022 № 168 у збільшеному до 100 000 гривень (на 70 000 грн.) пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій, тобто за 31 календарний день - 70 000 грн. 00 коп.; дана виплата здійснювалась з огляду на те, що грудні 2022 року - райони, ведення воєнних (бойових) дій визначались наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.01.2023 № 1 «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій», які в свою чергу визначали вказані райони в межах областей. Тобто до вказаних районів було віднесено всю територію Херсонської, Миколаївської областей, в межах яких дислокувався особовий склад управління та підрозділів НОМЕР_3 прикордонного загону та в межах яких військовослужбовці органу охорони державного кордону виконували бойові (спеціальні), завдання, і відповідно набули право на збільшену до 100 000 гривень додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168.

2) в квітні 2023 року - штаб-сержанту ОСОБА_1 була нарахована та виплачена додаткова винагорода передбачена ПКМУ від 28.02.2022 № 168 у збільшеному до 100 000 гривень (на 70 000 грн.) пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій в лютому та березні 2023 року,

безпосередньо в н.п. Дачі Олешківської територіальної громади на Лівому березі річки Дніпро а саме за 5 календарних днів в лютому 2023 року - 12 500 грн. 00 коп. та 7 календарних днів березі 2023 року -15 806 грн. 45 коп.;

3) в серпні 2023 року - штаб-сержанту ОСОБА_2 також була нарахована та виплачена додаткова винагорода передбачена ПКМУ від 28.02.2022 №168 у збільшеному до 100 000 гривень (на 70 000 грн.) пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань в районах ведення воєнних (бойових) дій, безпосередньо в нп. Дачі Олешківської територіальної громади на Лівому березі річки Дніпро, а саме: за 12 календарних днів квітня 2023 року - 28 000 грн. 00 коп.; за 6 календарних днів травня 2023 року -13 548 грн, 39 коп. (з розрахунку 70 000 грн. із урахуванням попередьно отриманої винагороди в розмірі 30 000 грн) та за 6 календарних днів червня 2023 року - 20 000 грн. 00 коп. (з розрахунку 100 000 грн. на місяць).

Така, різниця між виплатами вказаним в пункті 1 та пунктах 2 та 3 даного розділу відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 обумовлена тим, що з 01.01.2023 - райони ведення воєнних (бойових) дій визначались наказами Головнокомандувача Збройних Сил України, та обмежувались вже не областями, а окремими територіальними громадами, населеними пунктами або географічними об`єктами (островами), і до переліку районів ведення воєнних; (бойових) дій були віднесені ОТГ на Лівому березі річки Дніпро (окупованому) та острови поблизу гирла річки Дніпро, тобто райони де особовий склад НОМЕР_3 прикордонного загону в тому числі і відділу прикордонної служби (тип С) не дислокувався, однак періодично виконував в даних районах бойові (спеціальні) завдання, наприклад неподалік н.п. Дачі Олешківської територіальної громади, який входить до меж районів ведення воєнних (бойових) дій, а; здебільшого у вказаний період часу перебували та виконували бойові (спеціальні) завдання поза районами ведення воєнних (бойових) дій.

Наголошує на тому що, решту проміжків часу в період з 01.01.2023 по 31.05.2023року

(за виключенням вищевказаних днів) - штаб-сержанту ОСОБА_1 було нараховано та виплачено додаткову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в розмірі 30 000 гривень пропорційно часу виконання бойових (спеціальних) завдань в розрахунку на місяць, за виконання вищевказаним військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань поза районами ведення воєнних,(бойових) дій, а отже за вказаний період часу набув право на додаткову винагороду передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 у розмірі 30 000 гривень, а за окремі дні набув право на отримання збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди. Таким чином, в період часу з 01.01.2023 по 31.05.2023 (окрім вищевказаних 30 календарних днів) - штаб-сержант ОСОБА_1 перебував поза межами районів ведення воєнних (бойових) дій на Правому березі річки Дніпро, зокрема: н.п. Херсон Херсонської області та виконував бойові/спеціальні завдання не пов`язані із безпосереднім і вогневим контактом або вогневим ураженням військ країни агресора, тобто такі, що не підпадають під перелік визначений в межах пунктів 3 «Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом МВС України від 26.01.2023 № 36 та пунктом 3 «Особливостей виплати на період воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затверджених наказом МВС України від 01.09.2023 № 726, а отже права на додаткову грошову винагороду передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 у збільшеному до 100 000 гривень розмірі, за час перебування поза районами ведення воєнних (бойових) дій визначених наказами Головнокомандувача ЗСУ останній не набув. Натомість вищевказаний військовослужбовець щомісячно отримував додаткову грошову винагороду передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у розмір 30 000 гривень в розрахунку на місяць, пропорційно часу виконання службових обов`язків, бойових і спеціальних завдань поза районами ведення воєнних (бойових) дій.

Дослідивши зміст заяв по суті справи, надані до суду письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що штаб-сержант ОСОБА_1 в 2023 році проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника 3 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби в/ч НОМЕР_1 .

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 №314-ос від 08.05.2024 року позивача виключено із списків особового складу в/ч та всіх видів забезпечення в зв`язку з направленням для подальшого проходження військової служби до НОМЕР_4 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Згідно витягу з журналу службово-бойових дій прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону ДПС України від 01.01.2023 року №25/6-р шт/с-нт ОСОБА_1 виконував бойові завдання на лівому березі р.Дніпро «Дачі» з 24.02.2023 року по 01.03.2023 року, з 15.03.2023 року по 20.02.2023р., з 04.04.2023 року по 09.04.2023 року, з 19.04.2023 року по 23.04.23року, з 21.05.2023 року по 25.05.2023р.

Також згідно вищенаведеного журналу позивач виконував бойові завдання: в межах рубежу оборони м.Херсон з 01.01.2023р. по 18.02.2023р.; в межах м.Херсон з 19.02.2023 по 23.02.2023, в межах м.Херсон з 02.03.2023 по 14.03.2023р.; з 21.03.2023 по 03.04.2023р.; з 24.04.2023 по 20.05.2023р.; з 26.05.203 по 31.05.2023р.; з 28.05.2023 року зі своєчасного реагування на загрози та недопущення завдання противником на об`єкти військової (цивільної) інфраструктури із застосуванням БпЛА у м.Херсон; з 10.04.2023 року з метою забезпечення безпеки судноплавства та мінімізації ризиків диверсійних і терористичних загроз у територіальному морі та внутрішніх водах України суворо заборонити використання водного транспорту всіх категорій та форм власності (правий берег Дніпра); з 15.04.2023 року з метою своєчасного реагування на загрози та недопущення завдання противником по об`єктам цивільної інфраструктури, бойові позиції займати за командою м.Херсон.

Згідно розрахункових листів позивача нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду: у січні 2023 року за 26 календарних днів грудня 2022р. у розмірі 58709,56грн.; у лютому 2023 року за 31 календарний день січня 30000грн.; у березні 2023 року за 28 календарних днів лютого 2023 року 30000грн.; у квітні 2023 року за 5ть календарних днів лютого 2023 року 12500грн., за 7-м календарних днів березня 2023 року 15806,45грн., та 21 календарний день березня 2023 року 20322,58грн.; у травні 2023 року за 30 календарних днів за квітень 2023 року 30000грн., у серпні 2023 року за12 календарних днів у березні 2023 року 28000грн., за 6-ть календарних днів у травні 2023 року 13548,39грн., та за 6-ть календарних днів червня 2023 року 20000грн., всього у серпні 2023 року за 24 календарних днів -61548,39грн. (копі] розрахункових листів знаходяться у матеріалах справи).

Позивач не погодився із відсутністю виплат збільшеної додаткової винагороди за січень -травень 2023 року та звернувся до суду з позовом.

Джерела права та висновки суду.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Згідно з Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168, в редакції чинній у спірний період).

Відповідно до п.1 постанови № 168, на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Крім того, п.1 постанови № 168 з 20.01.2023 року доповнено наступним абзацом, а саме: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, які виконують бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил) або штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно (у тому числі поза районами ведення бойових (воєнних) дій), який здійснює оперативне (бойове) управління військовими частинами та підрозділами, що ведуть воєнні (бойові) дії на лінії бойового зіткнення на відстані виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, зокрема зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки), розмір додаткової винагороди може бути збільшений відповідно до умов та розмірів, визначених Міністерством оборони, але не більше ніж до 50 000 гривень.

Порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

У постанові від 22.11.2023 у справі №520/690/23 Верховний Суд констатував, що «текстуальний виклад цієї частини пункту 1 постанови №168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав».

Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 №793 (застосовується з 24.02.2022), постанова №168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

Наказом МВС України №36 від 26.01.2023 затверджено порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Порядок №36).

Пунктом першим зазначеного Порядку встановлено, що він визначає механізм виплати на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - військовослужбовці) додаткової винагороди, передбаченої п.1 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Підпунктом 2 п.3 Порядку №36 встановлено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

До безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;

8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником (пункт 3 Порядку №36).

Відповідно до п.4 Порядку №36 документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Згідно пунктів 5-6 Порядку №36, облік військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах та виконують бойові (спеціальні) завдання, визначені підпунктами 1, 2пункту 2 цих Порядку та умов, та підготовка проектів наказів про виплату додаткової винагороди в органі Держприкордонслужби здійснюється штабами військових частин.

Начальники (командири) органів Держприкордонслужби, до яких відряджені (прикомандировані) військовослужбовці, щомісяця до 5 числа інформують органи Держприкордонслужби за місцем проходження служби військовослужбовців про їх безпосередню участь у бойових діях за минулий місяць.

Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця.

Таким чином, суд приходить до висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах є вищезазначені документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях.

Відповідно до визначення, наведеного у ст.1 Закону України «Про оборону України», район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно до наказів Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 №26, від 14.02.2023 №35, від 01.03.2023 №52, від 17.03.2023 №67, від 17.03.2023 №68, від 01.04.2023 №89, від 01.05.2023 №111, від 01.06.2023 №147, від 01.07.2023 №183, від 01.08.2023 №210, від 01.09.2023 № 247, від 01.10.2023 №273, від 01.11.2023 №301, від 01.12.2023 №341, від 01.01.2024 №2, від 01.02.2024 № 42, від 01.03.2024 №82, в спірний період до районів ведення воєнних (бойових) дій не відносилось м.Херсон де був розташований НОМЕР_3 Прикордонний загін ДПС України (військова частина НОМЕР_1 ).

Отже, згідно вищенаведених наказів Головнокомандувача Збройних Сил України в період з 01.01.2023 до 31.05.2023 до районів ведення воєнних (бойових) дій не входить правий берег річки Дніпро, де дислокувався НОМЕР_3 прикордонний загін.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивачу за період січень -травень 2023 року виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000грн. за 30 календарних днів із яких- 5 днів у лютому, 7 днів у березні , 12 днів квітні та 6 днів у травні; та виходячи із додаткової винагороди 30000грн. за 21 календарний день у березні та 30 календарних днів у квітні 2023 року.

Оскільки доказів безпосередньої участі у бойових діях або залученні до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у районах не внесених наказом головнокомандувачем ЗСУ до районів ведення бойових дій матеріали справи не містять та позивач не надав, тому доводи про порушення відповідачем приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 під час нарахування грошового забезпечення є безпідставними.

При цьому, суддів акцентує увагу, що факт перебування позивача на військовій службі та виконання бойових завдань у складі військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України за період з січня 2023 року по травень 2023року без доказів безпосередньої участі у бойових діях або залученні до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій, не є достатньою та беззаперечною підставою для нарахування та виплати йому відповідачем збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 гривень щомісячно, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Стосовно наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100 000 гривень за період з 01 січня 2023 року, 30 січня 2023 року по 31 травня 2023 року, 06 червня 2023 року по 10 липня 2023 року, 14 липня 2023 року по 31 липня 2023 року, 19 серпня 2023 року по 01 вересня 2023 року, 02 жовтня 2023 року по 10 листопада 2023 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до витягів з довідок військової частини НОМЕР_5 від 12.06.2023 №2/2229, та №1870 де зазначено, що штаб-сержант ОСОБА_1 в періоди з 01.01.2023 - 15.01.2023, з 20.01.2023-28.02.23р. з 11.03.23 -30.04.2023 та з 06.05.2023 - 31.05.2023 року брав безпосередню участь у бойових діях або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконували бойові (спеціальні) завдання, а саме під час виконання бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України першого ешелону оборони до батальйону включно в операційній зоні оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно зазначених витягів, вони видані на підставі бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних сил України від 05.03.2022 №323т, бойових розпоряджень оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 19.11.2022 №29дск, від 26.11.2022 №320 дск, від 14.01.2023 №1548 дск, від 22.02.2023 №2497 дск, від 18.03.2023 №3024т, від 30.03.2023 №3318т, журналу бойових дій від 01.01.2023 25/6дск, рапортів начальника НОМЕР_3 прикордонного загону про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (вхідний від 12.05.2023 №1916 та вхідний від 07.06.2023 №2337).

В свою чергу, доказів перебування позивача у спірні періоди у підпорядкуванні військової частини НОМЕР_5 , на підставі витягів з довідок якої позивач просить нарахувати йому збільшену до 100000 грн. додаткову винагороду, матеріали справи не містять.

Суд зазначає, що у період з 01 січня 2023 року по 30.11.2023 року воєнні (бойові) дії в Херсонському районі Херсонській області велися лише на території Олешківської міської територіальної громади, островах Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, островах Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади, що вбачається з наказів Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій» за № 26 від 02.02.2023 року (із внесеними змінами на підставі наказів Головнокомандувача Збройних Сил України № 35 від 14.02.2023 року та № 67 від 17.03.2023 року), № 52 від 01.03.2023 року (із внесеними змінами на підставі наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 68 від 17.03.2023 року), № 89 від 01.04.2023 року, № 111 від 01.05.2023 року, № 147 від 01.06.2023 року, № 183 від 01.07.2023 року, № 210 від 01.08.2023 року, № 247 від 01.09.2023 року, № 273 від 01.10.2023 року, № 301 від 01.11.2023 року та № 341 від 01.12.2023 року.

Та як встановлено судом позивач спірних періодах здійснював завдання на території правого берега Херсонщини.

Сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків в н.п. Білозерка Херсонської області під час дії воєнного стану не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Відповідно до визначення, наведеного у ст. 1 Закону України «Про оборону України», район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Згідно положень пункту 8 наказу 628-АГ, який підлягав застосуванню з 01.12.2022 року по 31.01.2023 року, склад органів і підрозділів Держприкордонслужби, які беруть (брали) участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначаються щомісячно наказом Адміністрації Держприкордонслужби відповідно до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Відповідно до пункту 7 «Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 року №36 (який діяв з 01.02.2023) та пункту 12 «Особливостей виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 року № 726, райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України.

Таким чином, згідно вищенаведених наказів Головнокомандувача Збройних Сил України в період з 01.01.2023 року до 10.11.2023 року до районів ведення воєнних (бойових) дій не входить територія Білозерської селищної громади, окрім островів Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий.

Доказів на підтвердження факту несення позивачем служби в періоди з 01.01.2023 - 15.01.2023, з 20.01.2023-28.02.23р. з 11.03.23 -30.04.2023 та з 06.05.2023 - 31.05.2023 року в районах активних бойових дій, а саме: на території Олешківської міської територіальної громади, островах Забіч, Великий, Бакайський, Борщевий на території Білозерської селищної територіальної громади, островах Карантинний, Великий Потьомкін, Малий Потьомкін, Круглик на території Херсонської міської територіальної громади, судом не здобуто.

Вище наведене, спростовує відомості витягу з довідки військової частини НОМЕР_5 від 12.06.2023 року №1870 та довідки військової частини НОМЕР_5 від 12.06.2023 року № 2/2229, оскільки позивач не міг одночасно нести служби в АДРЕСА_1 та районах ведення воєнних (бойових) дій, визначених вищенаведеними наказами Головнокомандувача Збройних Сил України.

Суд зазначає, що доказів перебування позивача у відрядженні або підпорядкуванні військової частини НОМЕР_5 матеріали справи не містять, а отже в даному випадку витяг з довідки А2393 від №1870 від 16.05.2023 року та довідки №2/2229 від 12.06.2023 року не є належними та достатніми доказами, що підтверджують безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебував безпосередньо в районах їх ведення (здійснення) у період здійснення зазначених заходів та виконував бойові (спеціальні) завдання, оскільки у спірний період позивач проходив службу у НОМЕР_3 Прикордонному загоні Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_6 ).

Також суд враховує, що надані позивачем витяги, на підставі яких позивач вважає, що набув право на отримання збільшеної грошової винагороди не містять ані підпису, ані печатки.

Крім того, суд враховує, що 25 липня 2024 року в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000102 за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.425 КК України, що виразилось у тому, що військові службові особи військової частини НОМЕР_1 , недбало поставились до військової служби в умовах воєнного стану, безпідставно нарахувавши та виплативши підлеглим військовослужбовцям додаткову грошову винагороду, передбачену постановою № 168 на підставі фіктивних довідок військової частини НОМЕР_5 , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди.

Суд вважає, що сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків у складі НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_1 ) без доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій, не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність протиправної бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, яка передбачена постановою КМУ № 168 у період з 01.01.2023 - 15.01.2023, з 20.01.2023-28.02.23р. з 11.03.23 -30.04.2023 та з 06.05.2023 - 31.05.2023 року.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.72 та ч.1 ст.73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд керується критеріями закріпленими у ст.2 КАС України, які повною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

З огляду на вищенаведене, суд вважає що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судових витрат в цій частині у справі не здійснювати.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 9,6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) рнокпп НОМЕР_7 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) код ЄДРПОУ

Суддя Е.А.Іванов

.