Справа № 420/23312/24
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 березня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/23312/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.07.2024 року № 1034 о/с «По особовому складу» про звільнення капітана ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- поновити капітана ОСОБА_1 на раніше займаній посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення капітана ОСОБА_1 на раніше займаній посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.07.2024 року № 1034 о/с «По особовому складу» про звільнення капітана ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області. Поновлено капітана ОСОБА_1 на раніше займаній посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення капітана ОСОБА_1 на раніше займаній посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також на підставі неповного встановлення обставин у справі, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що порядок переміщення поліцейських в органах поліції повністю урегульований нормами спеціального Закону України «Про Національну поліцію», який дозволяє в інтересах служби переміщувати поліцейського на рівнозначну посаду в будь-яку місцевість. На думку апелянта, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість. Апелянт зазначає, що спірні правовідносини не підпадають під критерії ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію», а посада, яку раніше обіймав позивач, була скорочена не внаслідок переміщення ОСОБА_1 , в порядку ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Апелянт вважає, що переміщення позивача було обумовлено не зміною у штатах Національної поліції України, а у зв`язку із доцільністю переведення/переміщення на іншу посаду в інтересах служби, що підтверджується змістом доповідної записки. Апелянт вказує, що Законом України «Про Національну поліцію» не передбачено будь-яких обмежень щодо проходження поліцейським служби в органах поліції у зв`язку зі станом здоров`я їх родичів. Крім того, апелянт посилається на неврахування судом висновків Верховного Суду по справі № 620/3663/19, а також звертає увагу на наявність у даній справі двох рішень Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року та від 25.12.2024 року.

Позивачем надано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін..

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем оскаржується рішення суду першої інстанції виключно в частині відмови у задоволенні позовних вимог, при цьому відповідач не скористався своїм процесуальним правом на апеляційне оскарження, апеляційний перегляд здійснюється виключно в частині доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 проходив службу в поліції на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

25.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області П. Бобчинського із рапортом, в якому вказав, що в червні 2024 року за усним наказом начальника Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_1 було включено до списку працівників поліції, які виявили бажання здійснити переведення до батальйону поліції особливого призначення (стрілецький батальйон) ГУНП в Одеській області для виконання службових обов`язків без відома та за відсутності бажання і можливості нести службу у вищевказаному батальйоні.

В зазначеному рапорті ОСОБА_1 звернув увагу на той факт, що на даний час він не має можливості залишити межі Білгород-Дністровського району Одеської області, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка потребує постійного догляду.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 у рапорті просив виключити його зі списку працівників поліції, яких буде переведено до БПОП (стрілецький батальйон) ГУНП в Одеській області для виконання службових обов`язків та у встановленому законом порядку повідомити про рішення прийняте за результатами розгляду поданого рапорту.

До рапорту ОСОБА_1 додав:

- копії паспортів ОСОБА_1 та його матері - ОСОБА_2 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 , у підтвердження того, що ОСОБА_2 дійсно є матір`ю ОСОБА_1 ;

- копію медичного висновку від 24.06.2024 року про наявність у ОСОБА_2 порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі;

- копію довідки ЛКК № 1721 від 24.06.2024 року, згідно якої, за висновком Комісії ОСОБА_2 потребує постійний сторонній догляд;

- копію акту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соняшник 2016» від 25.06.2024 року № 120, який складений на підставі свідчення сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_2 та здійснює постійній догляд за нею по хворобі гіпертонічна хвороба 3 ступеня, ризик 4, ПРФ 3 ступеня, автоімунне захворювання.

Доказів щодо надання відповіді позивачу на вказаний рапорт до суду не надано.

Згідно з медичними висновками про тимчасову непрацездатність від 04.07.2024 року та від 10.07.2024 року (інформаційні довідки з електронної системи охорони здоров`я), наданими до суду, позивач у період з 04.07.2024 року по 09.07.2024 року та з 10.07.2024 року по 15.07.2024 року перебував на лікарняному, а з 16.07.2024 року на стаціонарному лікуванні.

04.07.2024 року Головним управлінням Національної поліції в Одеській області прийнято наказ № 1034 о/с «По особовому складу», згідно з яким, відповідно до п. 2 (для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1 та абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» та з урахуванням доповідної записки заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції О. Мірошниченка від 03 липня 2024 року № 9/8652, призначено капітана ОСОБА_1 інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, з посадовим окладом 2400 гривень, установивши надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

У доповідній записці заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції ОСОБА_6 від 03 липня 2024 року № 9/8652, адресованій начальнику ГУНП в Одеській області полковнику поліції І. Жуку, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.07.2024 року № 1034 о/с «По особовому складу», зазначено, що наказом Національної поліції України від 07 червня 2024 року № 626 затверджено Перелік змін у штатах Національної поліції України та створено батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, у зв`язку із чим, з метою належного та ефективного виконання поставлених завдань та функцій зазначеним підрозділом Головного управління, недопущення погіршення криміногенної ситуації в Одеській області, забезпечення на належному рівні охорони публічного порядку в умовах воєнного стану, запропоновано на підставі ч. 1 п. 2 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» перевести на рівнозначні посади до батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, зокрема, капітана поліції ОСОБА_1 - інспектором взводу № 2 роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області, звільнивши з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Згідно довідки Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області від 07.08.2024 року, посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області відповідно до наказу Національної поліції України від 05.08.2024 року № 841 скорочена.

Відповідно до листа Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Одеській області «Про надання інформації» від 07.08.2024 року № 9/10862, станом на 07 серпня 2024 року наказом Національної поліції України від 05 серпня 2024 року № 841 посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, яку обіймав капітан поліції ОСОБА_7 до переміщення по службі в батальйон поліції особливого призначення (стрілецький) ГУНП в Одеській області, скорочена.

Вважаючи протиправним наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.07.2024 року № 1034 о/с «По особовому складу» про звільнення із займаної посади в порядку переміщення та призначення на іншу посаду в інше місце несення служби та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції виходив з того, що переміщення позивача було пов`язано саме з проведеною в органах Національної поліції реорганізацією, а тому таке переміщення повинно було здійснюватися з дотриманням процедури, передбаченої ст. 68 Закону № 580-VIII.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 року (далі Закон № 580-VIII).

Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону № 580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Поліцейські проходять службу в поліції: на посадах у центральному органі управління поліції, територіальних органах, закладах, установах поліції; під час перебування в розпорядженні згідно з положеннями статті 67 цього Закону; під час навчання на денній формі навчання за державним замовленням у закладі вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських; під час прикомандирування до Верховної Ради України, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування згідно з положеннями статті 20 Закону України «Про статус народного депутата України», статті 29 Закону України «Про статус депутата Верховної Ради Автономної Республіки Крим» та статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»; під час відрядження до державних органів, установ та організацій згідно з положеннями статті 71 цього Закону.

Частинами 3-5 статті 59 Закону № 580-VIII передбачено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 60 Закону № 580-VIII (в редакції Закону № 2123-IX від 15.03.2022 року), відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

Статтею 65 Закону України «Про Національну поліцію», в редакції Закону № 2123-IX від 15.03.2022 року, врегульовано питання переміщення поліцейських.

За положеннями частини 1 статті 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський; 4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

В свою чергу переміщення поліцейських на рівнозначні посади, згідно п.п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII, здійснюється, зокрема, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Згідно ч. 2 ст. 65 Закону № 580-VIII, посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до ч. 7 ст. 65 Закону № 580-VIII, переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

За нормами ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський (ч. 9 ст. 65 Закону № 580-VIII).

Статті 60 та 65 Закону № 580-VIII діють в редакції Закону України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022 року.

Згідно розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2123-IX від 15.03.2022 року зміни, внесені цим Законом до Закону України «Про Національну поліцію» (в тому числі до статей 60 та 65) діють тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього.

Натомість, порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації визначений ст. 68 Закону № 580-VIII.

За положеннями цієї статті, у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Поліцейський, посада якого була скорочена і якого не призначено на іншу посаду в поліції відповідно до частини другої цієї статті, після закінчення двомісячного строку з дня попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції має бути звільнений зі служби в поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 цього Закону.

Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції відповідно до положень цієї статті, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк.

Поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов`язаний виконувати обов`язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов`язки.

У постанові від 16 травня 2024 року у справі № 320/4539/21 Верховний Суд вказав на те, що стаття 65 Закону № 580-VIII дійсно визначає випадки, коли здійснюється переміщення поліцейських на вищі, рівнозначні або на нижчі посади, однак, порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації і алгоритм дій органу національної поліції регламентує стаття 68 Закону № 580-VIII, тобто, норма, якою повинен керуватися орган національної поліції і крізь призму якої суди повинні були оцінити його дії, - це стаття 68, а не ст. 65 Закону № 580-VIII. Тобто у випадку проведенням реорганізації переміщення поліцейського на рівнозначні посади має відбуватись із дотриманням порядку, визначеного саме ст. 68 Закону № 580-VIII.

Як встановлено судом, правовою підставою для прийняття наказу від 04.07.2024 року № 1034 про звільнення ОСОБА_1 з посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення його на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону поліції особливого призначення (стрілецький) Головного управління Національної поліції в Одеській області відповідачем зазначено п. 2 ч. 1 та абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» (переміщення на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби).

Фактичною підставою для переміщення позивача стала доповідна записка заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції О. Мірошниченка від 03 липня 2024 року № 9/8652 та подання заступника начальника ГУНП в Одеській області полковника поліції Дениса Захарченка від 03.07.2024 року, в яких метою переміщення визначено «для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби». Водночас, вказані доповідна записка та подання прийняті на виконання наказу Національної поліції України від 07 червня 2024 року № 626.

З матеріалів справи вбачається, що доводи позивача зокрема ґрунтуються на тому, що фактично його звільнення із займаної ним посади оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області та призначення на іншу посаду в порядку переміщення відбулось у зв`язку із реорганізацією, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, однак, приймаючи оскаржуваний наказ, відповідач застосував положення п. 2 ч. 1 ст. 65 Закону № 580-VIII щодо переміщення поліцейських для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, а не статті 68 цього Закону, яка безпосередньо визначає порядок призначення поліцейських на посади під час здійснення реорганізації.

Натомість, відповідач вказані доводи позивача не визнає та стверджує, що переведення позивача відбулося за ініціативою керівників органів поліції з метою забезпечення більш ефективної служби в підрозділі ГУНП, задля інтересів служби, а не у межах процедури реорганізації відповідних підрозділів Національної поліції України.

Враховуючи викладене, для повного та всебічного розгляду справи, з метою вжиття заходів щодо з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, апеляційним судом було витребувано копію наказу Національної поліції України від 07 червня 2024 року № 626 «Про затвердження Переліку змін у штатах Національної поліції», яку було надано до суду 07 березня 2025 року.

Дослідивши вказаний наказ, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що переміщення позивача було пов`язано саме з проведеною в органах Національної поліції реорганізацією. Так, зокрема, як вбачається з матеріалів справи, прийняття наказу Національної поліції України від 07 червня 2024 року № 626 було обумовлене створенням батальйону поліції особливого призначення (стрілецького) Головного управління Національної поліції в Одеській області. Зі змісту вказаного наказу вбачається, до штатного розпису Головного управління Національної поліції в Одеській області та його територіальних підрозділів було уведено 376 посад та скорочено 373 посади. Зокрема, на аркуші 49 вказаного наказу зазначено, що скорочується одна посада оперуповноваженого відділу кримінальної поліції, тобто посада позивача.

Крім того, у доповідній записці заступника начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області полковника поліції О. Мірошниченка від 03 липня 2024 року № 9/8652, адресованій начальнику ГУНП в Одеській області полковнику поліції І. Жуку, яка стала підставою для прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 04.07.2024 року № 1034 о/с «По особовому складу», зазначено, що її прийняття обумовлене саме наказом Національної поліції України від 07 червня 2024 року № 626.

Слід також зазначити, що переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, із застосуванням положень ст. 65 Закону № 580-VIII, з урахуванням змін внесених Законом № 2123-IX, в тому числі, абз. 2 ч. 8 ст. 65 Закону № 580-VIII, допускається тимчасово, виключно на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього, водночас оскаржуваний наказ не містить будь-яких посилань на те, що таке переміщення позивача здійснюється тимчасово.

Із врахуванням того, що у розумінні ст. 68 Закону № 580-VIII, реорганізацією є саме скорочення на підставі відповідного наказу посад в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуваний наказ про звільнення позивача із займаної ним посади та призначення на іншу посаду в порядку переміщення, відповідач безпідставно застосував положення пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» щодо переміщення поліцейських для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, а не статті 68 цього Закону, що свідчить про порушення відповідачем положень Закону № 580-VIII та суперечить наведеним висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 16 травня 2024 року у справі № 320/4539/21.

У цьому контексті, посилання суду першої інстанції на прийняття наказу Національної поліції України від 05 серпня 2024 року № 841, хоч і є помилковими, оскільки вказаний наказ дійсно не стосується спірних правовідносин, однак жодним чином не спростовують висновків суду про наявність факту реорганізації.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, передбачений статтею 68 Закону № 580-VIII порядок призначення на посаду поліцейського, посада якого буде скорочена, передбачає, перш за все, персональне письмове попередження про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Окрім цього поліцейський може бути призначений на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції у порядку переміщення до закінчення двомісячного строку з дня персонального письмового попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції лише за його згодою.

Матеріали справи не свідчать про повідомлення позивача про можливе подальше звільнення зі служби в поліції. Більш того, спірний наказ про переведення позивача було винесено менше ніж через календарний місяць після прийняття наказу Національної поліції України від 07.06.2024 року.

З системного аналізу норми ст. 68 Закону № 580-VIII вбачається, що надання згоди поліцейського щодо призначення на посаду неможливе без його обізнаності із переліком усіх наявних вакантних посад, які можуть бути йому запропоновані, з врахуванням критеріїв, визначених приписами даної статті.

За встановлених у даній справі обставин, відповідачем взагалі не було дотримано визначений ст. 68 Закону № 580-VIII порядок призначення поліцейського на посаду під час здійснення реорганізації.

Реорганізація, внаслідок якої, як визначено відповідачем, скорочено посаду, яку обіймав позивач, розпочата у червні 2024 року, однак позивача не було повідомлено про можливе наступне звільнення зі служби в поліції у зв`язку із здійсненням реорганізації за два місяці до такого звільнення, позивачу не було запропоновано наявних вакантних посад.

Крім того відповідачем не було отримано згоди позивача на призначення на іншу посаду в порядку переміщення до іншого місця несення служби

Суд зазначає, що спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, передбачало можливість прийняття рішення за ініціативою прямих керівників (начальників) про переміщення поліцейського в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість саме в порядку ст. 65 Закону №580-VIII, пунктом 2 частини першої якої виділено лише одну підставу для переміщення поліцейського на рівнозначну посаду, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

В свою чергу, як зазначалось вище, згода поліцейського є необхідною при переміщенні його по службі у зв`язку з реорганізацією (частина друга статті 68 Закону № 580-VIII).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного наказу з підстав недотримання відповідачем вимог ст. 68 Закону № 580-VIII

Слід також зазначити, що до прийняття спірного наказу про звільнення позивача із займаної посади та призначення його на іншу посаду в порядку переміщення до іншого місця несення служби, позивач звернувся із рапортом, в якому вказав на наявність обставин, які унеможливлюють несення ним служби в батальйоні поліції особливого призначення (стрілецький батальйон) ГУНП в Одеській області, а саме: необхідність здійснення ним постійного догляду за своєю хворою матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою свого місця проживання в АДРЕСА_2 .

У підтвердження вказаних обставин позивач надав, зокрема, копію медичного висновку від 24.06.2024 року про наявність у ОСОБА_2 порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі; копію довідки ЛКК № 1721 від 24.06.2024 року, згідно якої, за висновком Комісії ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду; копію акту Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Соняшник 2016» від 25.06.2024 року № 120, складеного на підставі свідчення сусідів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про те, що ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 та здійснює постійній догляд за нею по хворобі гіпертонічна хвороба 3 ступеня, ризик 4, ПРФ 3 ступеня, автоімунне захворювання.

Окрім того, позивачем до суду надано Акт про встановлення факту здійснення ОСОБА_1 постійного догляду за своєю матір`ю від 30.08.2024 року.

Матеріалами справи підтверджено, що матір позивача у зв`язку з хронічною хворобою потребує постійного стороннього догляду за адресою свого місця проживання в м. Білгород-Дністровський, вказаний постійний догляд здійснюється позивачем, а інші особи, які б могли здійснювати такий догляд відсутні.

Водночас, при вирішенні питання щодо звільнення позивача із займаної посади та призначення на іншу посаду в порядку переміщення до іншого місця несення служби, тобто, поза межами м. Білгород-Дністровський, Головним управлінням Національної поліції в Одеській області не були досліджені подані позивачем документи та не були враховані вказані вище обставини, що суд вважає порушенням вимог ч.2 ст. 2 КАС України в частині обґрунтованості, тобто врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Щодо посилань апелянта на неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду по справі № 620/3663/19, колегія суддів зазначає, що вказані висновки не є релевантними відносно обставин даної справи, зокрема з огляду на відмінність фактичних обставин, підстав позову та правового врегулювання спірних правовідносин, чи спростовуються доводи апелянта у цій частині.

Крім того, посилання апелянта на наявність у даній справі двох рішень Одеського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року та від 25.12.2024 року колегія суддів оцінює критично, оскільки згідно матеріалів справи (т.2 а.с. 132), рішення від 15.11.2024 року було внесене до КП ДСС та ЄДРСР помилково, а тому з урахуванням положень ст. 8 Закону України «Про доступ до судових рішень» та листа ДСА України від 22.07.2020 року було видалено з КП ДСС та ЄДРСР як таке, що не відповідає оригіналу рішення суду.

Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко